PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



betydenhed, og som studiet af den indre sekretion har bragt ind paa nye 

 baner, der ser ud til at fere frem til helt nye videnskabsgrene. Jeg vil 

 kun bemærke, at jeg for oversigtens skyld har fundet det hensigtsmæssigt 

 af de sekundære egenskaber at udskille de psykiske som en egen gruppe, 

 hvilken jeg i det følgende vil betegne som de tertiære sexualkarakterer. 



Ved variation af de primære kjønskarakterer (det er kjensorganerne) 

 opstaar pseudohermafroditisme; og de ydre kjønsorganer kan være af saa 

 stor lighed, at kjønnet kan mistydes, og forvexling altsaa ske. — Neugebauer 

 har i »Revue de Gynécologie« for 1899 offentliggjort en afhandling, i hvilken 

 der redegjøres for 50 tilfælde af ægteskab, sluttet mellem personer af 

 samme kjøn. — Mindre betydelige afvigelser fra normalen, som ikke lettelig 

 vil lede til mistydning af kjønnet, er ingenlunde ganske sjeldne. 



Men selv bortseet fra kjønsorganerne er forskjellen mellem den voxne 

 mands og den voxne kvindes legeme en gjennemgribende. Den opfatning 

 er allerede gammel, at ikke blot de enkelte organer, men ogsaa mange over 

 hele organismen udbredte cellesystemer — ja maaske endog alle celler — 

 i visse henseender er forskjellige hos mand og kvinde, samtidig som 

 de alle har noget fælles; men om denne opfatnings biologiske holdbarhed 

 vil jeg her intet have udtalt. Man har søgt at anskueliggjøre sig forholdet 

 ved at antage, at cellerne (ialtfald inden talrige systemer) indeholder saavel 

 et mandligt som et kvindeligt stof; det første af disse har man benævnt 

 »arrhenoplasma«, det andet »thelyplasma«. Er arrhenoplasma overveiende, 

 skulde cellen være mandlig, i modsat fald kvindelig bestemt. 



De somatiske eiendommeligheder, der ikke forefindes i selve kjøns- 

 organerne, men som dog er typiske alene for det ene kjøn, sammenfatter 

 vi i en gruppe — de sekundære kjønskarakterer. 



De sekundære kjønskarakterer varierer i langt betydeligere grad end 

 de primære, og talrige overgange findes mellem dem. 



De tertiære kjønskarakterer er af forskjellig art eller styrke hos mænd 

 og kvinder. Den typiske mand besidder større kraft, mod og udholdenhed 

 end den typiske kvinde, og hermed hænger det sammen, at han har hersker- 

 lyst og krigerske tilbøieligheder, som kan udarte til grusomhed. Hans 

 initiativ er kraftigere, hans erindringsbilleder skarpere og hans reproduk- 

 tionsevne bedre. Hans rekordation er klarere, og hans forstand (logiske 

 slutningsevne) mere udviklet. Han dømmer derfor mere objektivt end den 

 typiske kvinde. Til gjengjæld har den typiske kvinde et rigere stem- 

 ningsliv og større suggestibilitet. Hendes fromhed, barmhjertighed og 

 fremfor alt hendes hengivenhedsevne hæver hende høit op over manden; 

 men disse karaktertræk kan lede til en følelse af magtesløshed og af- 



