lO PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Overgangene er saaledes flydende; men videnskaben maa systematisere, 

 og man har fundet det hensigtsmæssigt at opstille to sexuelle typer, en 

 »arrhenoplastisk« eller mandlig og en »thelyplastisk« eller kvindelig, idet 

 man tænker sig en mand og en kvinde, som hver har sine primære, 

 sekundære og tertiære kjonskarakterer fuldt udviklede og ikke besidder 

 nogen af de karakterer, som tilhorer det andet kjen. 



Som bemærket existerer der ikke saadanne mennesker; typerne er 

 kun abstraktioner, imaginære størrelser opstillede til brug for den sexo- 

 logiske forskning. 



Sexualtyperne er forøvrigt heller ikke konstanter, idet saavel de mand- 

 lige som kvindelige sexualkarakterer — navnlig de tertiære — kan være 

 stærkere eller svagere udviklede end normalt for vedkommende race^. 



Afstanden eller differentsen mellem sexualtyperne be- 

 tegner jeg med ordet gonochorisme , et udtryk, som tidligere har 

 været anvendt i en anden betydning. 



En gjennemgaaende afvigelse af sexualtyperne fra det for racen nor- 

 male saavel med hensyn paa de primære og sekundære som paa de ter- 

 tiære karakterer er, som bemærket, meget sjelden; i de allerfleste tilfælde 

 rammer afvigelserne kun de tertiære; eller de sekundære er ialtfald kun i 

 ringere grad medlidende, og de primære som oftest aldeles ikke. 



En populations gonochorisme vil derfor som regel praktisk talt være 

 kjendemærket ved de tertiære karakterer alene; men for at afvigelsen med 

 hensyn til disse karakterer skal berettige os til at betegne gonochorismen 

 som større eller mindre end normalt for racen, maa denne afvigelse have 

 rammet sexuelt vigtige funktioner, og specielt have medført en ændring 

 af den sexuelle reaktions art eller styrke. 



Det vil af det anførte fremgaa, at kjønsforskj ellen er en absolut, 

 gonochorismen en relativ størrelse. 



Gonochorismen varierer med alderen. Ved barnets fødsel, eller kort 

 efter denne, er alle dets organer med undtagelse af kjønsorganerne funk- 

 tionsdygtige. Kjønsorganerne derimod opnaar først senere i livet funktions- 

 dygtighed og taber atter denne i den høiere alder, hos manden sent, hos 

 kvinden i regelen fer hendes 50 aar. Af de sekundære kjønskarakterer 

 findes der ved fødselen kun svage spor, og af de tertiære er paa dette 

 tidspunkt endnu ingen komne tilsyne. 



I løbet af barnealderen træder de sekundære og lidt senere ogsaa de 

 tertiære karakterer mere og mere frem. I alderen 20 — 25 aar naar gono- 



' Jeg benytter ordet „race" i biologisk betydning. 



