1 6 PAUL WiNGE. M.-N. Kl. 



Men patriarkatets seir er vundet efter haarde og blodige kampe. 

 Seiren er bragt hjem af de mest virile mænd, og disse har ved rov 

 skaffet sig et rigt bytte af de mest feminine kvinder. 



Kampens resultat er en fuldstændig omdannelse af samfundet, og her- 

 under er ogsaa religionen bleven en anden. Ikke den frugtbare jord, men 

 selve befrugtningen symboliseres i guddommen, og denne er derfor ikke 

 længer en kvinde, men en mand. Vorder frugtbare ! er blevet det store bud. 



Under hele denne udvikling har der foreligget de gunstigste betin- 

 gelser for en forstærkelse af gonochorismen ; og det er neppe urimeligt at 

 antage, at denne ved patriarkatets endelige seir er bleven saa stor, at 

 der i større eller mindre utstrækning er indtraadt en algolagnisation. En 

 saadan vil i tilfælde have manifesteret sig ved algolagniske skikke, saasom 

 coitus peni armato og visse arter af menneskeofring. 



Jeg vil ikke træde i skranken for den opfatning, at matriarkatet be- 

 tegner en udviklingsfase, der altid gaar forud for patriarkatet ^ (et spergs- 

 maal, som forøvrigt hænger nøie sammen med problemet om et primitivt 

 monogami), men jeg vil heller ikke bestride dens rigtighed. Jeg kan saa- 

 meget lettere indtage denne holdning, som det for vort formaal er tilstrække- 

 ligt, hvis man kan anse det som en historisk kjendsgjerning, at det patri- 

 arkat, som har skabt de evropæisk-civiliserede folks endnu bestaaende 

 familjesystem, er fremgaaet efter en seirrig kamp med matriarkatet. 



Vi kan ikke længer opretholde de efter gammel-jødisk mønster dannede 

 forestillinger om nationernes existents, før de kom til de lande, hvor de 

 først dannede stat. Vi maa tvertimod gaa ud fra som sikkert, at ialtfald 

 de evropæiske lande er befolkede af forskjellige racer, der er komne fra 

 forskjellige kanter og til forskjellige tider, og som senere gjennem lange 

 tidsrum har levet ved siden av hverandre i det samme land. 



Vi maa da antage, at de forskjellige racer, der til forskjellig tid i de 

 forskjellige lande seirede i kampen for patriarkatet, ikke udryddede den 

 befolkning, som levede i matriarkat, men at største delen af denne over- 

 levede krisen. Disse mennesker vedblev naturligvis at avle børn, og der 

 har sikkert i stor udstrækning fundet krydsning sted mellem individer af 

 de seirende og de overvundne racer. 



Lad os som vort fjerde exempel tage en nation, som nogle slægtsled 

 tidligere har skabt et patriarkat og derefter dannet et rige. — Denne 

 nation maa have været sammensat af mange racer; men den eller de 



^ Et oprindeligt monogami kan vel have udviklet sig til en social tilstand, under hvilken 

 manden har betragtet sin kvinde og hendes børn som sin eiendom, uden at han derfor 

 behøver at have forstaaet den nødvendige aarsagssammenhæng mellem parring og 

 fodsel. Af en saadan tilstand kan vel et patriarkat direkte have udviklet sig. 



