1913- ^^O- 12. DEN MENNESKELIGE GONOCHORISME ETC. I9 



Byernes befolkning bor paa et meget begrænset omraade, som ikke 

 kan skaffe den føde, og den maa derfor ernære sig ved søfart og handel, 

 eller den maa erobre land og bytte. Men herv'ed afløser i stigende grad 

 pengehusholdningen naturalhusholdningen, og dette har vidtrækkende kon- 

 sekventser, Familjelivet er ikke i byerne en nødvendighed i samme grad 

 som paa landet; og kravene til luxus og fornøielser er i byerne større og 

 mere udbredt end paa landet, og de voxer i geometrisk proportion, efter- 

 som leiligheden til deres tilfredsstillelse øges; jo mere byerne voxer, desto 

 mere forværres dette forhold. 



Feminismen faar i de store byer betingelser for sin trivsel, som den 

 savner paa landet. Den er baade virkning af og en av aarsagerne til 

 gonochorisniens synken (atter en circulus \itiosus); og med applanationen 

 forringes evnen til sexuel tilpasning mellem ægtefolkene, og der fremkaldes 

 eller begunstiges en række sexuelle aberrationer, blandt hvilke først og 

 fremst homosexualiteten. 



Naar den feministiske udvikling først er kommen i fart, kan intet 

 stanse den; og med sædernes forfald voxer kriminaliteten og alle de øvrige 

 sociale onder, som uadskillelig er knyttet til den. 



Det er dyb sandhed i de ord, at menneskeheden i sin udvikling be- 

 væger sig i en endeløs vindeltrap. 



II. 



De forhold, vi nu har omtalt, stiller efter min opfatning flere spørgs- 

 maal, hvis besvarelse er av den største theoretiske og praktiske interesse. 

 Det første av disse vil jeg formulere saaledes: 



Kan man under menneskehedens udvikling konstatere en vexling mel- 

 lem tidsrum, i hvilke gonochorismen har været stor, og andre, under hvilke 

 den har været liden, og kan en saadan vexling forfølges fra den ældste 

 tid helt ned til nutiden? 



Det andet spørgsmaal vil jeg forme saaledes: Hvis man antager, at en 

 saadan vexling har fundet sted, kan man da eftervise, at de historiske tids- 

 afsnit, under hvilke gonochorismen hos vedkommende nation har været 

 normal, falder sammen med de perioder, da nationen har gjennemgaaet 

 en opgangs- og blomstringstid, og at de tidsafsnit, under hvilke nationens 

 gonochorisme har været liden, falder sammen med de epoker, da nationen 

 har gjennemgaaet en nedgangs- og forfaldstid? 



Hertil kommer som tillægssporgsmaal: Kan algolagnisationen opfattes 

 som en slags social-pathologisk reaktion, der indtræder, naar gonochorismen 



