20 



PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



som følge af et for sterkt og vedholdende incitaments paavirkning er for- 

 stærket udover det normale, og kan kampen mod matriarkatet have virket 

 som et saadant incitament? 



Besvares de to foregaaende hovedspørgsmaal bekræftende, kan man 

 stille det tredje : 



Er gonochorismens stigen og falden en af aarsagerne til nationernes 

 vext og forfald? 



Ad to veie kan vi søge frem til løsningen af disse spørgsmaal; den ene 

 gaar gjennem studiet af de primitive stammers levesæt, den anden gjennem 

 den historiske forskning over de civiliserede nationers udvikling. Vi skal 

 alene følge den sidste. Jeg vil dog, før jeg gaar ind paa dette emne, 

 stærkt fremhæve, at jeg holder mit foredrag ligesaa meget — eller rettere — 

 vel saa meget i den hensigt selv at lære som for at meddele andre mine 

 tanker angaaende disse vigtige spørgsmaal. Jeg er vel saa meget den 

 spørgende som den, der forsøger at give svar. 



For de ældste tidsaldres vedkommende kan vi ikke vente at komme til 

 klarhed ved historisk studium, og for disse fjerne tider har vi derfor ingen 

 anden kilde til kundskab end de slutninger, som vi kan drage fra vort 

 kjendskab til de primitive stammers levesæt; men fra matriarkatets midiere 

 udviklingsfase kan historien — og til denne henregner jeg i denne sam- 

 menhæng ogsaa arkæologien — lære os meget av den største interesse. 



Jeg vil begynde med kortelig at omtale udviklingen hos de gamle 

 Germaner. 



Vi ved intet om, hvormange racer har sammensat de germanske 

 stammer paa den tid, da de første gang træder frem i historien; men det 

 primitive kulturtrin, som de dengang endnu indtog, gjør det vel rimeligt at 

 antage, at racernes antal har været lidet. Germanerne levede paa den 

 heromhandlede tid i Skandinavien og paa den mellem-evropæiske slette, 

 og paa det sidstnævnte sted var der fra ældre tid bosat en keltisk be- 

 folkning. 



Om den keltiske samfundsorganisation paa denne tid ved man lidet. 

 Zimmer mener, at ø-Kelterne paa Kristi tid levede i matriarkat, men at 

 man hos fastlands-Kelterne ikke finder spor til et saadant. Jeg har ingen 

 betingelser for nærmere at drøfte den sag, men vil dog tillade mig den 

 bemærkning, at det synes lidet rimeligt at antage, at fastlands-Kelterne 

 aldrig har havt matriarkat, naar dette kan paavises hos ø-Kelterne. En 

 naturlig forklaring af det af Zimmer paapegede faktum maa vel være den, at 



