1913- No. 12. DEN MENNESKELIGE GONOCHORISME ETC. 33 



mens fordømmelse af feminismen og kirkens familjevenlige politik reiste 

 mægtige bolverk, som yderligere st3'rkedes ved laugsvæsenet og den hele 

 sociale organisation. 



Den her skildrede social-mcdicinske situation passer godt sammen med, 

 hvad vi forøvrigt ved om denne nedgangens og opløsningens tid, som jo 

 rammede Norge forfærdeligt. Hele overklassen blev skrabet bort; staten 

 og folket gik tilgrunde. Sproget forarmedes til saagodtsom litteraturløse 

 bondedialekter; og nationen hensank i en dødlignendc dvale. 



J. E. Saks har i sin »Udsigt over den norske Historie < vist os, hvor- 

 ledes aristokratiets ødelæggelse var hovedaarsagen til den gamle norske 

 stats undergang; og den historiske lov. Sars her har pegt paa, gjælder 

 ganske vist ikke blot i Norge, men ogsaa i den øvrige verden. Gono- 

 chorismens svækkelse begyndte i Norge som overalt ellers og til alle tider 

 i overklassen. 



Jeg tror det maa antages, at raceforskyvningen har været langt sva- 

 gere i Middelalderens senere end i dens tidligere tid; men i dens sidste 

 og i den nyere tids forste aarhundreder maa utvilsomt raceforskyvningen 

 (i ethvert fald hos Germanerne) have været eget. De svære infektiøse 

 epidemier med deres enorme dødelighed maa, saavidt skjønnes, have havt 

 denne virkning; og de store krige i den nyere tids første aarhundreder 

 har vel ogsaa øvet indflydelse i samme retning. Denne raceforskyvning 

 maa antages at have virket progenerativt. Det viser sig nemlig, at de 

 regenerative kræfter, som allerede i Middelalderen havde gjort sig gjældende, 

 efterhaanden fik stadig gunstigere betingelser for sin udvikling. 



Familjesystemet, den normale gonochorismes stærkeste værn, blev 

 efterhaanden yderligere styrket, idet gjennemførelsen af den katholske kirkes 

 matrimoniellc program, forsaavidt angaar dets grundlæggende princip, ogsaa 

 blev fortsat i de lande, som antog reformationen; og i Norge fik familjesystemet 

 i løbet af det 17de og i8de aarhundrede den organisation, som det be- 

 holdt lige indtil den allersidste tid. — Incitamentet til at øve mandig be- 

 drift og vinde erobring og bytte skjærpedes ved opdagelsen af de nye 

 verdensdele, og den krigerske aand styrkedes. De store nye opfindelser 

 fremmede mægtigt expansionen. Alle disse forhold tilsammen begunstigede 

 opblomstringen af en virtus-ethik - hvilken efter sin natur er maskulin — 

 og modarbeidede i samme grad den efter sit væsen feminine kontritions- 

 ethik. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-.\. Kl. 1913. No. 12. 3 



