30 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



denne omstændighed har vi utvilsomt aarsagen til den historiske lov, at 

 ethvert demokratis levedygtighed beror paa dets evne til at vedligeholde 

 et aristokrati. 



Naar den herskende race ikke længer formaar at mestre sin opgave 

 som fremskridtets leder, gaar den socialt og økonomisk tilbage og bliver 

 parasitær — eller rettere sagt, det ene er en følge af det andet. Her- 

 med indtræder det bagvendte udvalg, og udvikling glider over fra pro- 

 generativ til degenerativ. Den degenerative raceforskyvning bevirker 

 slægtled efter slægtled en daarligere avl; og netop denne forsky vning er 

 en af hovedaarsagerne til gonochorismens svækkelse. Denne begynder der- 

 for, som bemærket, altid i de høiere samfundslag og griber først lidt efter 

 lidt dybere ned. 



Den progenerative udvikling er ungdom og vext. Kort og godt diffe- 

 rentiation. Den kan forløbe hurtigere og langsommere, være av længere 

 eller kortere varighed og naa længere eller kortere frem. Den kan midler- 

 tidigt blive svagere, kanske endog stanse og dog under gunstige forhold paany 

 komme igang, med andre ord regenereres; men den kan ikke blive evigvarende 

 — ogsaa den er forgjængelighedens lov undergiven. Den degenerative ud- 

 vikling er alderdom og opløsning, kort og godt reduktion. Den begynder 

 allerede, før den progenerative er stanset, og den kan som hin forløbe 

 hurtigere eller langsommere, vare længere eller kortere tid. Den kan 

 ogsaa under gunstige forhold for en tid bedres eller endog stanse, med 

 andre ord, der kan indtræde en regeneration; men før eller senere ender 

 den med døden. 



Progeneration og degeneration er kun to faser af den samme evolution, 

 som behersker det hele verdensalt. 



Muligheden for den menneskelige bevidstheds indflydelse paa denne 

 udvikling er vistnok meget begrænset, men en regulerende indflydelse kan 

 dog øves; og den moderne videnskab har forundt os at trænge ind i ud- 

 viklingens væsen og omfang paa en maade og i en udstrækning, som ingen 

 tidligere tids mennesker anede. Dette gjør det muligt for os at drive vort 

 sociale reguleringsarbeide paa en fuldkomnere maade, end før var muligt; 

 men heller ikke vi eller vore efterkommere naar længer end til en meget 

 partiel regulering, som kan gjøre strømmen noget langsommere eller 

 hurtigere. Strømløbet bliver altid væsentlig det samme. Nu som før har 

 den historiske lov, som siger, at fremskridt altid følges af tilbagegang, sin 

 fulde og evige gyldighed. 



