14 HANNA RESVOLL-HOLMSEN. M.-N. Kl. 



funden i de sydlige trakter af gebetet, men i Målselven paa en n. br. af 

 68° 54', altså niere end 2 breddegrader nordenfor polarkredsen. Men 

 ikke nok dermed. Selv i hele det nordenfjeldske Norge nordenfor Trond- 

 hjemsfjorden, hvor dog iagttagelserne er meget få og de i denne henseende 

 måske gunstigste egne er uundersegte, har ikke været bemærket en lige 

 så høi trægrændse som denne i Tromsø amt. Man må gå fulde 6 bredde- 

 grader mod syd, før der er påvist en tilnærmelsesvis lige hei, nemlig på 

 Dovre nær T3vold i Holtålens præstegjeld.« 



Denne trægrænse ligger paa sydvestsiden af Isdalstind, et fjeld der 

 idetheletaget udmerker sig ved heie trægrænser. Norman anfører saaledes 

 fra 2 andre lokaliteter paa samme fjeld henholdsvis 708 og 731 m. De 

 nævnte høidegrænser gjælder oprette, i regelen enstammede og mere end 

 mandshøie birke. 



PI. III, fig. I og 2 viser trægrænser fra nordsiden af dalen under 

 Mauken, ikke langt fra den af Norman angivne. 



Man finder her i regelen ingen sammenhængende skoggrænse. Paa 

 det angivne sted var terrænget kuperet og skogen ofte afbrudt af træbare 

 knauser eller myrlændte strøg. 



Den smukkeste skoggrænse saa jeg paa Alappen, der paa den mod 

 nord vendende side havde jevne omend temmelig steile skraaninger be- 

 vokset med sammenhængende skog lige til trægrænsen. Skoggrænsen 

 viste sig saavel fra dalbunden som paa stedet selv som en jevn linje. 

 Skoggrænsen, der her faldt sammen med trægrænsen, laa ca. 500 m. 

 o. h., altsaa lidt lavere end paa den mod syd vendende skraaning under 

 Mauken. 



Efter disse bemerkninger om dalsidens skoge skal vi gaa over til deres 

 bundvegetation. Denne, som er undersøgt ved stikprøvemetoden, er frem- 

 stillet i tab. 3. Undersøgelsen omfatter 10 lokaliteter, som tilsvarer de 

 10 rubriker. 9 af lokaliteterne ligger paa nordsiden af dalen med sydlig 

 eksposition, den lode (rubr. 6) paa sydsiden af dalen med nordlig ekspo- 

 sition. 



Vi skal nu betragte de enkelte lokaliteter. De er betegnet med de 

 tilsvarende rubrikers nummere. 



iste lokalitet laa 74 m. o. h. i birkeskog, som vokste paa en gammel ler- 

 terrasse, og som derfor havde ganske flad bund. Den var tæt og paa det 

 undersøgte sted isprængt med Salix caprea, der forekom som veludviklede 

 trær. Marken mellem bundvegetationens planter var dækket af vissent løv. 

 Kun sjelden var der moser i bunden. Bundvegetationen var fysiognomisk 

 præget af Cornus suecica, dernæst, men i ringere grad af Phegopteris 

 Drypteris, Melampyrum silvaticum og pratense. 



