I9I3- No. 13. STATISTISKE VEGETATIONSUNDERSØGELSER. I7 



Særlig værd at lægge merke til er det forholdsvis store artsantal — 

 hele 37 mod 19 paa 4de lokalitet. At skogbunden bliver mindre ensartet 

 ved skoggrænsen, er jo ikke andet end man kan vente. Iler mødes jo 

 planter, som lever under forskjellige livsbetingelser, skogbundens med dem 

 fra de træbare skraaninger ovenfor. Ser vi videre paa rubrik 5, finder 

 vi, at Cornus succica ikke længer hører til de dominerende arter. Den 

 optræder kun med hyppighedsgraden 16. Fra 4de lokalitet ser vi den med 

 hyppighedsgrad 28, medens den paa de 3 førstnævnte lokaliteter hører til 

 de mest dominerende arter. Denne plantes aftagen med høiden er omtalt 

 af Norman. Han siger, at den i det arktiske Norge er en lavlandsplante, 

 som kun stiger op til mere maadeholdne høider, ofte til 3 — 500 m., kun 

 hist og her til 6 — 700 ni. eller noget derover. 



AnthoxantluDti odoraUim er tiltaget i mængde. Den er her kommet 

 med blandt de dominerende arter. Pcdicularis lapponica, Bartscliia alpina, 

 Phyllodoce coernlea, Sihbaldia procnmbens, Gnaplialiiim supinum, Sagina 

 Liwiaei og Polvi^onuni viviparuin maa betragtes som ikke hjemmehørende 

 i skogbunden, men kun som indflyttere fra de træbare skraaninger oven- 

 for skoggrænsen. 



6te lokalitet findes som fer nævnt i birkeli paa sydsiden af dalen, i 

 skraaning med nordlig eksposition. Jeg har desværre ingen høidemaaling 

 fra dette sted, men jeg er tilbøielig til at tro, at den laa i omtrent 300 

 meters høide o. h., altsaa omtrent paa samme høide som lokalitet 4 paa 

 den anden dalside. Birkeskogen var sterkt isprængt rogn og i mindre mængde 

 Salix nigricajis og Junipenis comnrmis. Skogbunden var ikke en saa 

 udpræget lyngbund som der. 



Summen af hyppighedstallene for lyngarterne og Em pet rum er 126 

 mod 312 for de øvrige arter. Fra 4de lokalitet var den, som vi husker, 

 henholdsvis 172 og 250. Fysiognomisk stod den dog lyngbunden nær- 

 mest. Den er meget artsrigere end 4de lokalitet med 31 arter mod dennes 

 19. Særlig kan merkes den hyppige forekomst af Pedicularis lapponica; 

 den optræder blandt de dominerende arter med hyppighedsgrad 32. Cor- 

 nus succica har her omtrent samme hyppighedsgrad som paa 4de lokalitet^, 

 ligesaa Anthoxa)itlmm odoratnm. Endvidere kan merkes den hyppige fore- 

 komst af moser med 2 dominerende arter og forekomsten af lavarten Ne- 

 phroma arcticum. 



7de lokalitet laa i ca. 113 meters høide over havet. Naar den ikke er 

 omtalt tidligere blandt de førstnævnte lokaliteter, har det sin grund i, at 

 den i høi grad afviger fra disse. Den er nemlig fra blandingsskog af birk 



^ Stemmer med Normans angivelse af denne plantes udbredelse, ifolge hvilken den er 

 omtrent lige saa hyppig paa solsiderne som paa bagsiderne. 

 Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. [913. No. 13. 2 



