l897- ^^r. I. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. I7 



livligere i Tale end denne, er mere aaben og frittalende og ikke saa 

 forbeholden og reserveret. Ligeo\erfor Reisende er han venlig og med- 

 gjorlig og tiltrods for sin Hjembygds Fattigdom gjæstfri, ja efter sine 

 Forhold endog flot og spendabel og tager det ikke saa nøie med Pen- 

 gene: men som F"olge deraf er han ogsaa ofte forgjældet og har udhugget 

 den Smule Skov, han kan eie. Han siges imidlertid at være lidet arbeid- 

 som og heller ikke synderlig udholdende, dog driver han nogen Husflid 

 med Forarbeidelse af Tondestav og Sildetønder; forovrigt er han væsent- 

 lig henvist til sine gode Fjeldbeiter som Indtægtskilde. Om Sommeren 

 flytter han derfor med Familie <tilheis», og Dalen kan da fra St. Hans 

 indtil BegAndelsen af August være næsten ganske folketom; kun skrobe- 

 lige Gamle ere blevne igjen. 



Bakkesogningen derimod har ganske de modsatte Charakteregen- 

 skaber. Han skildres som smaalig, <knægen)>, paaholdende indtil Gjer- 

 righed, tvær og lidet imodekommende. naar han ikke er sikker paa 

 Skillingen, tiltrods for, at han i Almindelighed er en forholdsvis velholden 

 Mand. Til hans Undskyldning maa dog anføres, at Bakke Sogn er en 

 Gjennemgangsbygd fra Østland til \"estland, hvor der færdes mangfoldige 

 Folk af forskjelligt Slags, og hvor derfor Kravene fra alle de Veifarende 

 i Længden kan blive altfor besværlige. 



Han anses for at være mere arbeidsom og ialfald mere udholdende 

 i. h vad han tager sig fore. end Siredolen. 



Siredalens sondre Ende er optaget af det circa 27 Kim. lange Sire- 

 dalsvand, der nu befares af en liden Dampbaad. Det har meget steile 

 Bredder, langs hvilke ingen Veiforbindelse, og da Våndet om \'interen 

 ofte ligger med Menis og har slemme Raaker, er Dalen ad denne \'ei 

 ei sjelden ganske afstængt fra Udenverdenen. Forovrigt strækker den 

 sig som et langt, smalt, for største Delen skovfattigt, temmelig ensfor- 

 niigt og tt'ist Dalføre, omgiven af nogne, hoie Fjelde i næsten ret nord 

 — sydlig Retning saa langt op i Fjeldmassen, at den øverste Gaard kun 

 ligger 2V2 — 3 -Mil fra Bunden af Lysefjorden i Ryfylke, hvorfra ogsaa 

 Dalfolket tiltrods for den svære og steile Opstigning fra Lysebunden 

 alligevel, ialfald tidligere, for de fik Dampskib paa Våndet, for største 

 Delen tog sit Korn, Salt og andre Byvarer. 



Paa Grund af disse Naturforhold saa nær til Ryfylke i Vest er det 

 ikke usands}-nligt, at dette har bidraget mere til demte Dals Befolkning 

 end de udenfor i Syd liggende Bygder, og i sin oxenskildrede Charak- 

 ter har de jo ogsaa ligesom et lidet Gjenskin af det noget lysere Gemyts- 

 præg, som udmærker Ryfylkingen fremfor de andre Bygder i Stavanger 



Vid.-Selsk. Skritter. AL-^J. Kl. 1S97 No. 1. 2 



