iSgj. Nr. I. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. 35 



bevægelige, til at prove Livets forskjellige Chancer mere oplagte Lang- 

 skaller. Brachycephalerne udgjorde saaledes 62,5 pCt. — altsaa 10 pCt. 

 mindre end i det omgivende Landsogn, Mesocephalerne 25 pCt., Dolicho- 

 cephalerne 12,5; Gjennemsnitsindex var 81,00. Blondheden noget mindre 

 end vanligt (46,1 pCt.) med ikke saa faa mørk- (12,8 pCt.) og sorthaarede 

 (5,1 pCt.) og adskillig flere rødhaarede '5,1 pCt.) end almindeligt her 

 vesterpaa. Blandede Oine hos 15,4 pCt., brune hos y,j, hvad man kan 

 vente i en B}- med dens sammensatte Befolkning; mork Hud var ikke 

 hyppig, svagt pigmenteret J,J pCt. 



I physisk Henseende staar Christianssand noget høiere end Stavanger 

 og hoiere end sit Landsogn. Medens der i Christianssand var 12,5 pCt. 

 spædbyggede, havde Landsognet 20 — 22 pCt. (Stavanger endog 55 pCt. . 

 Brystomfanget, der som vi have seet, er en noksaa god Maalestok for 

 Befolkningens Udvikling, har for Christianssand ogsaa et plus, rigtignok 

 ikke stort, idet det overstiger den halve Høide med kun 0,2 Ctm., medens 

 det derimod for Stavanger er minus, nemlig 0,7 Ctm. under den halve 

 Hoide. Militærdygtigheden er derfor, til i en By at være, heller ikke 

 af den aller sletteste, 42,1 pCt. til Linien, medens i Stavanger kun 

 37,1 pCt. 



Hoideforholdene gruppere sig saaledes: 



smaa (indtil 1,62) — 5,0 pCt, 



middels ( — 1,70) — 37,5 — 



store (over 1,70) — 50,0 — 



meget store ( — 1,80) — 5.5 — - 

 Befolkningen i Christianssand er altsaa hoiere af Væxt end i Stav- 

 anger; der er 10 pCt. færre smaa. og de store danne Flertallet, medens 

 derborte de middels danne det — med Hensyn til de meget store 

 (180) indtager de dog næsten samme Procenttal. 



Den kvindelige Befolkning, især af Middelstanden, har ofte fine, ei 

 sjelden smukke Træk, men Udseendet er svagt og tendert. Hvad den 

 mandlige Befolkning angaar, lader Bjørnson i sin «Geografi og Kjær- 

 lighed en af Stykkets Personer sige, at «i Christianssand er der kun 

 Fruentimmer». 



Stiftets administrative Hovedstads aandelige Charakteristik, der 

 naturligvis bærer Amtets Fælledspræg i mer eller mindre Grad, er i sin 

 Tid given til Fuldkommenhed af Welhaven i hans «Norges Dæmring ^ 

 Den var trælTende, da den blev skreven for ca. et Par Menneskealdre 

 siden, men den passer fremdeles Hge godt til Byens og Befolkningens 

 aandeUge Physiognomi; ligeledes har N. Wergeland givet en Skildring 



1 J. S. Welhaven, Samlede Skrifter, i B. S. 183. 



3* 



