1 897- Nr. I. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. 



37 



for senere at lade sig i Ro og Mag og Overflod. Det gamle Slængord, 

 som ogsaa klinger igjen i Holbergs Ord, at «Byen nærer sig ved Rov>., 

 er desværre ikke uden en vis Berettigelse. Dette har nok i Tidernes 

 Lob mange Havarister faaet føle og blodigt betale, men nu ved Dam- 

 pens Hjælp har de lært at hytte sig - de lader sig istedet slæbe til 

 Lillesand og Grimstad for at reparere og undgaa altfor gridske Hænder, 

 thi der arbeides billigere og ikke mindre godt, og Christianssandsarbei- 

 derne staa igjen der og faa ikke Øinene op for, at dette, som er selvfor- 

 skyldt, i Længden ikke lonner sig for dem. De ere derfor tilboielige til at 

 blive en fordringsfuld, misundelig, sær og misfornoiet Stok, færdig til at 

 strike og gjore ublu Fordringer, naar den ser sit Snit, og den holder 

 naturhg\'is derved ogsaa enhver fremblomstrende Virksomhed i Schak. 

 De forbausende mange ledige Hænder \ der staa paa Gadehjor- 

 nerne ved Havnen og vente paa en tilfældig Sjau (som de da ogsaa 

 ved at lade sig dygtig betale for , tage det f. Ex. med den storste Ro, at 

 svenske Fiskere helt fra Bohuslän om Sommeren ligge paa Revet 

 udenfor Kysten og hver L'ge komme ind til Byen med rig Fangst — 

 at forsoge at optage Concurrencen med dem falder ingen ind, og de 

 Forsog, der engang bleve gjort, da der i Syttiaarene ligesom gik et Pust 

 af Foretagelseslyst henover Byen i denne Retning, faldt daarlig ud, fordi 

 Folkene ikke magtede det — Arbeidet var dem for besværligt og anstren- 

 gende. Heller ikke som Sofolk have B\ens og dens nærmeste Omegns 

 Born egentlig noget godt Lov; de kunne nok være raske, men faa ogsaa 

 Besk)4dning for Fordringsfuldhed og Overmod og derhos at blive let 

 sære og misfornoiede Folk, som det er vanskehg at behandle, og 

 de kunne forovrigt heller ikke maale sig med Folk fra Lister eller Spind. 

 Skal nogen Forandring til det bedre indtræde i disse Forhold, maa man 

 vente det gjennem Indflyttere fra andre Kanter af Landet med mere 

 Virkelyst, Arbeidsomhed og Foretagsomhed. Byen har i tidligere Tider 

 havt et stærkt bureaukratisk Tilsnit med sit Embedsmands- og tildels 

 Pengearistokrati ; nu ere begge Dele forsvundne, der er ikke engang 

 Stumperne tilbage, og den er gaaet over til at antage et udpræget demo- 

 kratisk Anstrog; men Befolkningen i det hele har fra gammelt faaet en 

 vis Tilboielighed til at ville være med og gjælde for mere, end man er, 

 en vi.s forloren Fattigfornemhed. Den tilreisende blir imidlertid paa en 

 behagelig Maade berort ved Befolkningens høflige, dannede, belevne og 

 imødekommende \^æsen — Pyntelighed», som det er kaldt — helt ned 



1 Fyrdirektør Diricks sees ogsaa at være bleven opmærksom paa denne Eiendommelighed 

 ved Byen, cfr. hans Journal S. lo. 



