42 C. O. E. ARBO. M.-N. Kl. 



naar de ikke netop tro sig sikre paa Skillingen, smaalige og ei sjelden 

 ublu i sine Fordringer. De sidde jo mere stille paa sine Gaarde og blive 

 mere upaavirkede af Udenverdenen^. Det er nu forresten et Charakter- 

 træk hos hele Amtets Befolkning, at de nedig gj&re noget for ingenting; 

 de vente altid Valuta, og dette kan jo af og til fremtræde paa en lidct 

 tækkelig Maner og ei sjelden under en Overvurdering af, hvad der er 

 ydet, faa Udseende af Gridskhed. 



P. A. Munch antyder gjentagende, at Egderne maa betragtes som 

 Skud af den samme Stamme, som har befolket det gamle Rogaland 

 eller Stavanger Amt, og at de ere at anse som de længst mod Øst 

 fremskudte Höbe af denne, idet han af deres Navn, der er 

 afledet af Bostedets, slutter, at de forinden Bosættelsen her havde et 

 andet navn 2. Beslægtede eller ialfald forbundne synes de jo at have 

 været — begge hørte de til Gulathingslagen og Stavanger Bispestol, og 

 Side om Side kjæmpede de ogsaa i Hafrsfjordslaget. 



Enten man tager Hensyn til det physisk-anthropologiske Forhold 

 eller til den aandelige Habitus, maa man heri give ham fuld Tilslutning 

 — Skalleformerne gruppere sig jo saa temmelig ens og den aandelige 

 Slægtslighed ikke mindre — ialfald for de to ytre Befolkningslag, idet 

 dog Vest-Agder paa Grund af den større Nærhed til Østlandets dolicho- 

 mesocephale Stammer maa have saa langt stærkere Tilblanding fra disse 

 end Rygernes Hovedstamme i Stavanger Amt. Egdernes Folkecharakter 

 skulde altsaa efter dette være et noget afsvækket Billede af Rygernes, 

 saaledes som denne er beskrevet under Stavanger Amt med nogen Til- 

 sætning af Østlandscharakter. I min «Udsigt over det sydvestlige Norges 

 Anthropologi»^ har jeg givet en Charakteristik væsentlig af Egdernes 

 aandelige Typus, og sammenligner man denne med Rygernes, er den 

 aandelige Lighed dem imellem ikke til at tage Feil af; men samtidig 

 skulde da disse sidste være paavirket af den stærkere Tilblanding af det 

 dolicho-mesocephale Folkeelements aandelige Egenskaber. Mærkeligt 

 nok sporer man imidlertid ikke hos de to ytre Befolkningslag, som vi 

 nu beskjæftiger os med, nogen aandelig Indvirkning af denne Tilblan- 

 ding, ialfald ikke i fordelagtig Retning. Kun Rygernes Præg er lige- 

 som bleven noget afsvækket, og Egderne danne saaledes eii noget 

 svagere Udgave af disse, legemlig og aandelig talt. 



Den Veghed, som man i enkelte Retninger sporer allerede hos de 

 gamle Rygers Efterkommere i Stavanger Amt — et eiendommeligt 



1 En saadan Dalbefolkning er charakteriseret under Lyngdal, S. 23. 



2 P. A. Munch, Det norske folks historie, I D., S. 29. 

 '' Særtryk af cYmer», 1893. 



