jSgj. No. I. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. 43 



Træk f. Ex. er deres Svaghed, naar de ser Blod — er her yderligere 

 potenseret, og man maa derfor nævne en vis aandelig og legemlig 

 Veghed som et fremtrœdende Træk hos Vest- Agders Befolknitig. Man 

 mærker den paa saa mange Felter og Maader, enten der fordres Mod- 

 standskraft ved Arbeidsydelse, ved Modgang i Forretninger eller lign., Syg- 

 dom eller Dristighed i Foretagender — det blir det samme; det skorter paa 

 Energi, seig Udholdenhed, moralsk Mod, og blir saa altfor let Forsagt- 

 hed. Selvopgivelse, Frafald og Modloshed^. Hvad Aarsagen hertil kan 

 være. er ikke let at afgjore, men ikke usandsynligt spiller her de 

 yderst trange og fortrakte Livsvilkaar i \'est-Agder, der jo er ulige 

 trangere end f Ex. paa Jæderen, og deres Indflydelse paa Ernæringen 

 en væsentlig Rolle som Aarsagsmoment. Disse Livsvilkaar har i Aar- 

 hundreder knuget paa Befolkningens Livskraft, der kanske ogsaa fra forst 

 af heller ikke var af den stærkeste x\rt. og Folgerne er da bleven dette 

 vege, forsagte, nervost ængstelige, smaalige, trangsynte, af og til ligesom 

 aandeligt forkroblede \'æsen, som man her saa ofte finder, og som ud- 

 gjor et saa almindeligt Træk i Befolkningens Charakter. Men midt i 

 denne store Samling af vege og svage kan der da igjen være en enkelt. 

 som udmærker sig saa ulige fremfor de andre, og hos hvem man da 

 kan finde en Djær\hed parret med roligt Mod og en Pligtopfyldelse, 

 som soger sin Lige. 



Prof Sårs mener, at saavel Slaget i'ed Hafrsfjord som Begii'en- 

 hederne efterpaa har paainrket denne Del af Landet forholdsi'is mere 

 end det ovrige, at de saa\"el led mere Tab derved, som ogsaa at Ld- 

 vandringen derefter har været forholdsvis stærkere herfra end ellers^. 

 Adskilligt tyder jo derpaa — en enkelt Del, Kvinesdal f Ex., gav jo 

 saaledes som allerede nævnt en hel Bygd paa Sonderlandet paa Island 

 sit Xavn ^. Hertil bidrog vel kanske ogsaa i nogen Grad Landets ringe 

 Frugtbarhed — karrig var Naturen, og det, som var dyrkbart, var saa 

 skrindt og snaut tilmaalt — de kunde derfor mindre let bære de Tyng- 

 sler, som flarald Haarfagers Regimente lagde paa dem. og dels var del 

 af den Grund heller ikke noget saa særdeles tungt at give Slip paa det, — 

 det kostede mindre Forsagelse. 



1 Det er saaledes noksaa charakteristisk, men maaske ogsaa betinget i de locale Forhold. 



at deres Lodse aldrig er at træfife saa langt fra Hjemmet eller tilhavs som f. Ex. Xev- 



lunghavns- eller Færderlodsene. 

 ~ E. Sårs, Udsigt over det norske Folks Historie. D. 1. 2. Udg. S. 158 — 59 0gS. 179 — So. 

 3 Efter velvillig privat Meddelelse fra Prof. S. Bugge skal ogsaa ifølge Undensegelser paa 



Shetlandsøeme Dialekteme dersteds mest ligne de Agderske. 



