48 C. O. E. ARBO. M.-N. Kl. 



vilkaar, som kanske ogsaa for en Del afiføder deres bekj endte Smaalig- 

 hed. Gjæstfriheden er ringe, om i det hele nogen, men de smaa For- 

 hold forbyde jo omtrent sligt af sig selv. De have ogsaa vanskelig for 

 at forståa Spøg — de tror, man vil have dem tilbedste — hvad vel 

 ogsaa bunder i den medfødte Mistænkelighed ; de mangle Gemytlighed 

 og Humor, som Jæderbuen dog kan vise, hvorimod der er nok af kri- 

 tisk Sands og Klandrelyst. 



Ligesom Rygerne har de ogsaa let for at iidtrykke sig niundtlig 

 og tale med Ro og Besindighed \ deres stærke Tilbøielighed til at tale 

 En efter Munden og jatte med En, ofte paa en høist usmagelig Maade, 

 staar maaske i Forbindelse med den dannede Optræden, som de i Ti- 

 dernes Løb have tilegnet sig, som jeg antager gjennem fremmed Paavirk- 

 ning. Endskjønt deres Væsen saaledes igrunden er noget indsmigrende 

 og insinuerende, mangler de dog ikke Selvbevidsthed og Stolthed. 



Som de øvrige Vestlændinger har de ogsaa den samme Trang til 

 med Forkjærlighed at beskjæftige sig med abstrakte og aandeligc 

 Materier, religiøs og politisk Discussion, men er dog maaske ei fuldt 

 saa grublende og granskende indadvendte som Jæderbuen, de besidde 

 nemlig ikke dennes seige Udholdenhed. 



I deres religiøse Liv er der ofte det samme merke Syn paa Livet, 

 pietistisk Trangsyn med Dømmesyge, hvor vel atter de fortrykte Livs- 

 vilkaar maa tillægges megen Betydning. — De kunne saa vanskelig «løfte 

 Blikket ud over Bibelgrændserne». — Baandet paa Ungdommen er vel 

 kanske ikke fuldt saa strengt som paa Jæderen, men den maa dog nok 

 som oftest stjæle sig til Fornøielserne. 



Saavidt SædeligJieden kan bedømmes fra de uægte Fødsler, da staar 

 denne høit; Natteløberi foregaar neppe nu i de ytre Dale — derimod 

 roses ikke den ægteskabelige Troskab som noget særdeles. 



ÆdrueligJicden er maaske noksaa tilfredsstillende, og i beruset Til- 

 stand er ialfald Egden temmelig let at komme tilrette med, idet han 

 ligesom Jærbuen i den Tilstand i Almindelighed kun er Venskabelig- 

 heden selv. 



Som i Stavanger Amt saaledes er ogsaa i Vest-Agder en mærkelig 

 Standslighed raadende. Medens ogsaa paa enkelte Kanter af Vestlan- 

 det, f. Ex. i Sætersdalen, Odelsmandsvældet og Husmandsproletariatet 

 staa skarpt mod hinanden, finder man intet Spor til saadant her, hvor 

 en Gaard staar i en Middelpris af nogle tusind Kroner, og alle saaledes 

 omtrent er lige fattige og lige rige. Heller ikke mellem Husbond og 

 Tjener aabner sig i saadanne Forhold nogen Kløft. Skjænd fra Hus- 

 bondens Side vilde knapt bUve taalt, legemlig Revselse vilde være uhørt. 



