1 897- No. 4. C1RCULÆRBEVÆGELSEN ETC. II 



ejendommeligheder ved bevægelsesplanets topografi. Jeg skal imidlertid 

 ikke her komme ind paa skildringen af fremgangsmaadens enkeltheder 

 eller de enkelte experimenter, der som allerede nævnt vil blive fremlagt 

 i senere arbejder, men kun bemærke, at i saadanne tilfælder har vi 

 fundet et effektivt middel i omskiftning af bevægelsesmediet, idet frygten 

 for at drukne f. ex. øjeblikkelig har frembragt en rask renformet be- 

 vægelse hos dyr, hvis almindelige bevægelsesfelt er landjorden, men som 

 for tilfældet sættes paa våndet. I medfor af de af dr. J. Bell Pettigreiu 

 fremlagte undersogelser, hvad bevægelsen paa de tre modstandsflader, 

 land, vand og luft, angaar, tor jeg anse de herved vundne resultater for 

 at være et ligesaa værdifuldt og afgjorende bevismateriale, som hvad 

 der opnaaes paa bevægelsens omraader i dyrets almindelige medium og 

 paa det for bevægelsen i naturen ordinære plan. 



Ved alle disse experimenter indtraadte der, forsaavidt som det 

 lykkedes at ophæve sansningens iudvirkning paa bevægelsens retning, 

 en regelniicssig circulær devægelse, der hos de forskjellige dyrearter var 

 af forskjellig vidde, men som altid hos samme individ foregik til 

 samme side. 



Ogsaa for menneskets vedkommende kan der fremlægges resultater 

 af en række experimenter, hvoraf her exempelvis skal nævnes de, der 

 er foretagne ved Klæbu off. blindeskole. 



Hr. P. M. Sydnes, skolens bestyrer, der paa min anmodning har 

 foretaget en del forsog med de paa skolen værende blinde elever, med- 

 deler, at det er en gammel kjendsgjerning, at fuldstændig blinde (egent- 

 lige blinde) har en tendens til at vige af fra den rette vejlinje til en be- 

 stemt side, og forsogene viser, at hvert individ har sin bestemte side, 

 henimod hvilken ringbevægelsen foregaar, saaledes at man faar tilhojre- 

 og tilvenstre-gaaende individer, der ved gjentagende prover viser sig at 

 være bundne ved denne bestemte retning. 



Vanskelighederne ved experimenterne ligger ogsaa her i at opnaa, 

 at alle sansers rapport med omgivelserne eller udenverdenen er fuld- 

 stændig afbrudt, da de blindes horsel og lugt og foddernes hudfolelse 

 for enhver ujevnhed eller forandring paa gangplanet eller i bevægelses- 

 mediet, f. ex. luftstromninger, er saa fin og opovet, at de blinde strax 

 bøjer af for den mindste modstand eller tager ledning af de ubet}'deligste 

 paavirkninger under deres marsch. 



Paa min medarbejder, prof. G. A. Guldbergs opfordring har derefter 

 hr. landbrugsbestyrer B. Holtsmark foretaget 30 lignende forsog ved 

 Sem landbrugsskole, idet forsogene her er udfort med normale menne- 

 sker, hvis ojne er bleven tilbundne. Af disse forsog opviser 93 pct. den 



