iSgj. Xo. 4. CIRCUL.ERBEV.FGELSKX ETC. 2/ 



en nojagtig indsigtning og stadig fastholden af sigtemaalet under marschen. 

 for at den skal lykkes. 



Til slutning fremlægges ogsaa nogle krokier af roture i taage. Be- 

 retningerne med karttegninger er mig overladt af hr. amtsskolebest^rer 

 P. Dybdahl: 



T. «Under sildefisket i Gulosen for et par aar siden (1895I havde 

 Andreas Torgersen og hans kammerat sat garn ved sorlandet og 

 var omtrent færdig med optagningen |af garnene) om morgenen, da 

 fjorden fyldtes med frostrog, saa de ikke kunde se baadslængden 

 foran sig. De losnede dog baaden og beg\'ndte — som de troede 

 — at ro over mod Bynæslandet. De boede nemlig paa gaarden 

 Mule. Efter ca. en times roning stodte baaden mod en kagge 

 (flydetondel, der viste sig at være deres egen -opsto (fæsteplads), 

 som de nys havde forladt. Endnu engang gjentog det samme sig. 

 Dog passeredes kaggen (flydetonden, fæstepladsen) denne gang i en 

 aarelængdes afstand. De opgav nu roningen og tog tillands i 

 Buviken til ud paa eftermiddagen. Der var altsaa dannet to veri- 

 table ringe, om hvis størrelse og form vedkommende selvfølgelig 

 ikke kunde have nogen mening; men efter tidsopgivendet maa der 

 mindst være roet 1/2 (norsk) mil. Der var lidt sondenvind. men 

 smult vand. Mændene sad begge tilrors. ï (Fig. 15). 



2. s John Stolan og kammerat af Froien rodde i taage fra Hammervik 

 til Indtian (fig, 16), men rodde forst rundt en liden holme og tog 

 saa land langt ude \»ed Sistrand. Derfra gjorde de saa en bue til 

 samme side og stodte paa en kjendt holme, hvorfra de holdt kursen 

 ret paa Indtian, da vejret var lidt sigtbart, hvorefter de saa fulgte 

 landet, til de kom frem. Tilfældet er forsaavidt interessant, som 

 retningen kan konstateres paa grund af de tre holmer og somæ^rket, 

 hvormed der blev gjort bekjendtskab undervejs. Desuden er der 

 den mærkelighed — skriver beretteren — at de begge gange ror 

 tilhojre. skjont baade Stolan og kammeraten var hojrehændte 

 (ikke kjævhændte). Det almindelige er nemlig, at de da ror til- 

 venstre. ^ 



3. «Rolf X, en mand, der drev med kilenoter, havde lagt sig i baaden 

 til at sove, medens kammeraten gik hjem efter noget landgarn. 

 Der var stærk taage, og sjoen flodde. Da gutten kom tilbage, 

 var baaden drevet tilfjords. Der blev nu opstuds. Taagen vårede 

 hele dagen, og forst udpaa eftermiddagen kom manden tillands 

 noksaa medtagen. Han havde da roet i ring oppe i en ca. 4 km. 



