6 TH. HIORTDAHL. M.-N. KI. 
henvendte nogle venlige ord til ham; han vidste, sagde han, at BERZELIUS 
havde brugt sin tid godt, selv om han havde forsemt skolen, og han op- 
fordrede ham til at folge sine interesser og sit kald i livet. 
Saa kom han da til universitetet i Upsala for at studere medicin; det 
var i 1796. Han havde ikke opholdt sig længe der, fer det gjentog sig, 
det samme som da han netop var begyndt paa skolen, hans smaa omstaen- 
digheder nødte ham ti! atter at tage huslererplads. Denne gang var han 
dog saa heldig at komme til en elskværdig og dannet familie, hvor han 
blev godt behandlet, og han blev der til hesten 1798, da han opnaaede 
et stipendium. Han arbeidede flittigt paa sit examensstudium, men al sin 
fritid brugte han til at sysle med elektricitet og kemi. For kemiens vedkom- 
mende- var imidlertid BERGMANS glansperiode forlængst forbi, og Upsala 
befandt sig i den dede tid; hverken BERGMANS efterfølger I. ArzELius 
(1753— 1837) eller den langt mer begavede docent A. G. EKEBERG (1767— 
1813), opdageren af tantal, var istand til at forstaa eller kunne tilfreds- 
stille den videnskabelige trang, som drev BERZELIUS, og paa laboratoriet, 
hvor man kun fik komme 2 gange i ugen, var der heller ikke stort at 
lære, man kunde ikke engang fremstille surstofgas. BERZELIUS maatte da 
studere paa egen haand, han anskaffede sig GIRTANNERS lærebog i den 
antiflogistiske kemi, et af de første værker, som paa tysk gjengav det 
væsentligste af Lavoisiers lære (det var den billigste lærebog, som var at 
faa), og han begyndte at experimentere hjemme paa sit værelse. Der fik 
han surstoffet frem, og da han for første gang saa, hvorledes det under- 
holder forbrændingen, skaffede dette ham, har han siden fortalt, en saa 
ren og inderlig glæde, som han sjelden i sit liv har nydt. Men var uni- 
versitetsforholdene i Upsala ikke heldige for det kemiske studium, saa var 
det dog, som han senere i sine optegnelser har sagt, forsaavidt i en heldig 
tid, at han begyndte studiet af den videnskab, han følte sig hendraget til, 
som den da endnu var i sin barndom, og der endnu ikke var mere. for- 
haanden af kemisk viden, end at en ung hukommelse kunde optage og 
beholde det, saa han ingen vanskelighed havde med at blive fortrolig med 
hele stoffet. 
Ved udgangen af 1798 kunde BERZELIUS tage den medico-filosofiske 
examen. I sommerferien det følgende aar var han en tid paa et apothek 
i Wadstena og skaffede sig et indblik i den farmaceutiske praxis; han traf 
her en gammel italiener, som levede af at lave barometre, og denne blev 
da BERZELIUS' lærer i glasblæsning. Sommeren 1800 tog den unge medi- 
ciner, for at have noget at leve af i ferien, plads som assistent hos lægen 
ved badestedet Medevi, livmedikus Hepin, og dette gav anledning til hans 
forste publicerede arbeide, en analyse af Medevikildens vand, paa grundlag 
