1912. No. 2. BERZELIUS. II 
Kjender man altsaa de basemængder, som neutraliserer samme mængde 
af en vis syre, kan man bestemme alle de basemængder, som neutrali- 
serer en anden syre, blot ved at bestemme en enkelt af dem. Selv om 
RicHrERs tal, efter analysens daværende standpunkt, afviger nok saa meget 
fra det rigtige, saa godtgjør de dog aldeles utvivlsomt, at proportionalitets- 
loven er tilstede. 
Disse vigtige undersøgelser blev imidlertid, som allerede nævnt, kun 
lidet paaagtede. Flogistontidens kemikere var ikke anlagt for det kvanti- 
tative. Vistnok havde henimod denne tids slutning enkelte kemikere, 
navnlig BERGMAN, rettet sin opmærksomhed paa de kvantitative bestem- 
melser, og der kan ikke være nogen tvivl om, at saavel han som LAVOISIER, 
der var den egentlige banebryder for den kvantitative retning, var af den 
mening, at de kemiske forbindelser dannes efter bestemte vægtsforhold. 
Men til erkjendelse af nogen lovmæssighed var man endnu ikke kommen, 
og flertallet af tidens kemikere havde ikke interesse for den slags betragt- 
ninger, saa det er egentlig ikke at undres over, at Ricuters arbeider i 
længere tid ikke blev paaagtede. Dertil bidrog ogsaa forfatterens stil og 
udtryksmaade, som var lidet klar baade i og for sig og navnlig derved, at 
han brugte flogistontidens sprog, paa samme tid som han anerkjendte 
Lavoisiers lære, og sproget er virkelig paa mange steder saa tungt og 
omstændeligt, at det er yderst vanskelig at læse og forstaa. De mange 
særskilte tabeller, hvori RıcHTER opstykkede sine analyseresultater, lod 
heller ikke proportionalitetsloven træde frem med umiddelbar klarhed. Alle 
tabellerne lader sig dog uden vanskelighed forene til en enkelt, og da 
dette blev gjort af Berlinerprofessoren Ernst GOTTFRIED FISCHER (1754— 
1831), fik det hele en mere overskuelig form, og paa den maade fremkom 
den første tabel over de kemiske ækvivalenter. 
FiscHER udgav den 1802 i forbindelse med en oversættelse af 
BERTHOLLETS Recherches sur les lois de l'affinté, og da denne kort 
efter udgav sit Essai de statique chymique, indtog han Fiscuers tabel i 
første bind. 
Det var derigjennem, at BerzeLıus blev bekjendt med RHicurEns 
arbeider. Ved læsningen af disse, siger han, blev han forbauset over, at 
de saa længe havde været tilsidesatte i den antiflogistiske kemi. Det fore- 
kom ham soleklart, at den af RicHTER angivne lov maatte være rigtig, og 
han besluttede da at lægge den faktisk frem gjennem paalidelige analyser. 
Og dette, siger han videre, lagde grunden til den retning, hans viden- 
skabelige arbeide tog i den sterste del af hans virksomste leveaar. 
Dette arbeide var fra først af af rent empirisk natur og gik ud paa 
at skaffe paalidelige tal uden nogensomhelst theoretiseren. Men saa blev 
