I6 TH. HIORTDAHL. M.-N. KI. 
gjennemforte benævnelser, og BERGMAN havde ogsaa været noget inde paa 
dette. Men det var først i 1787, at Lavoisier i forening med tre af sine. 
landsmænd, paa grundlag af et af Guyton DE Morveau fem aar tidligere 
udkastet forslag, indførte den moderne kemiske nomenklatur, der paa en 
rationel og konsekvent maade angiver saavel substantsens indhold som 
dens forbindelsesmaade, derved at den gaar ud fra elementernes navne og 
til disse føjer en angivelse af vedkommende kategori, oxyd, sulfat, sulfit, 
nitrat o. s. v. Den franske nomenklatur var, vistnok med enkelte modifi- 
kationer, bleven kjendt i Sverige ved en liden i 1795 anonymt udgivet 
brochure, hvis forfattere var P. ArzELIUS og EKEBERG, som ogsaa indførte 
de endnu i Sverige brugelige benævnelser paa surstof, vandstof og kvæl- 
stof: syre, vate og kväfve. BERZELIUS brugte denne nomenklatur, indtil 
han 1811 publicerede sin egen, der støttede sig til LAvorsters, med de 
tillempninger, som videnskabens fremskridt krævede; den var affattet paa 
latm, idet han gik ud fra, at der i hver videnskab behøves visse almin- 
delig anerkjendte benævnelser, til hvilke de videnskabelige udtryk i de 
forskjellige sprog lader sig føre tilbage, idet udtrykkene ellers let kunde 
blive usikre og udsatte for misforstaaelse. 
BERZELIUS inddelte stofferne i: 
A. Imponderabilia, uveibare, nemlig positiv og negativ elektricitet, lys, 
varme samt magnetisme. 
B. Ponderabilia, veibare. 
a. Simplicia, enkelte stoffer eller elementer. 
I. Surstof. BERZELIUS gav dette element en særskilt, fremtrædende 
plads paa grund af dets store betydning. Det var for ham den 
akse, hvorom hele kemien dreiede sig. 
2. Metalloider. Han benyttede denne benævnelse, som oprindelig 
havde vaeret brugt for de nyopdagede alkalimetaller, til at be- 
tegne de 6 stoffer, som Lavoisier havde opstillet som ikke 
metalliske elementer: svovl, fosfor og kulstof samt saltsyrens, 
flussyrens og borsyrens endnu ikke kjendte radikaler (muriati- 
cum, fluoricum, boracicum). 
3. Metaller, til hvilke han ogsaa regnede ammonium og silicium, idet 
han ligesom LavorsrER betragtede kiseljorden som en jordart. 
b. Composita, sammensatte stoffer. 
l. Anorganiske. 
r. Brændbare stoffers forbindelser med surstof, altsaa oxyder og 
syrer (vore syreanhydrider). Ligesom Lavoisier havde adskilt 
de forskjellige syrer af samme radikal ved benævnelser som 
sulfat, sulfit o. dsl, indførte BerzeLius nu lignende udtryk 
