36 TH. HIORTDAHL. 
M.-N. Kl. 
To aar senere, i 1830, gjorde BERZELIUS en mærkelig opdagelse, idet 
han fandt, at den i visse sorter vinsten forekommende fra den almindelige 
vinsyre forskjellige druesyre havde ganske den samme sammensætning 
som vinsyren. Han forstod, at dette maatte sees i sammenhæng med 
nogle iagttagelser fra 20-aarene, som man ikke havde været istand til at 
forklare, nemlig Liesies og WÖHLERS, at cyansyren og knaldsyren har 
samme sammensætning, samt Farapays, at butylen forholder sig paa 
samme maade til den oliedannende gas, og alle disse tilfælde af ens sam- 
menszetning med forskjellige egenskaber samlede han nu under et nyt 
begreb isomeri, af hvilket han videre udskilte polymeri og meta- 
meri, begreber og benævnelser, som endnu i vore dage er bibeholdt. 
Forklaringen til dette forhold antog BERZELIUS maatte søges deri, at 
den naermere anordning af atomerne var forskjellig, som f. ex. i svovlsurt 
tinoxydul, SnO . SO,, og svovlsyrligt tinoxyd, SnO,.SO,, der begge har 
samme procentiske sammensætning. Kemikernes opmærksomhed var ogsaa 
allerede bleven henvendt paa spørgsmaalet om de organiske forbindelsers 
nærmere konstitution. Som det første og nødvendigste led i udredningen 
af denne laa det nærmest at søge efter de i forbindelserne indeholdte 
radikaler, og det laa da nær at bringe disse i forbindelse med den 
herskende dualistiske lære, uagtet man fra først af ikke havde tænkt sig 
denne anvendt paa den organiske kemi. Det første forsøg til at anskue 
de organiske forbindelser paa denne maade var i 1828 bleven gjort af 
Dumas og DBourLav, i deres ætherintheori, idet de afledede den almindelige 
alkohol og dens nærmeste derivater fra oliedannende gas, paa lignende 
maade som ammoniakderivaterne fra ammoniak: 
oliedannende gas C,H, ammoniak "muss 
alkohol . . . . C,H,.H,O. vandigammoniak NE, . H0 
ether .. . . . (CH) HO. ammoniumoxyd (NH;)H>O 
æthyiklomd 0." ‘C,H. HCl, sahniak. = |... INEGEIGE 
BERZELIUS gik med paa disse formler, om end med det forbehold, at 
der burde vises megen forsigtighed ved opstillingen af saadanne; de maatte 
hvile paa en idé, der kunde ansees for en bekræftet sandhed, ellers vilde 
de kunne. fore til babylonisk forvirring. Men nogle aar efter kom der et 
arbeide, som ogsaa gav den slags formler, og nu greb han disse med 
ligefrem begeistring. Det var Lıiesıs og WoHLers berømte arbeide over 
benzoesyrens radikal, 1832, i hvilket de paaviste, at bittermandelolie og 
benzoesyre tilligemed en hel del af deres derivater grupperer sig om et 
sammensat radikal — de sagde endog et sammensat grundstof — G4H4405, 
