42 TH. HIORTDAHL. 
M.-N. Kl. 
svarede denne gang roligt og sagligt, idet han ogsaa gav et smukt udtryk 
for den dybe ærbødighed og hengivenhed, han nærede for den gamle 
mester, som han kaldte sin faderlige ven. BErzErius blev saa forneiet 
over den hele tone i dette sidste brev, at han foreslog LiEBiG, at de her- 
efter skulde skrive Du til hinanden — en veritabel dusdrikning pr. korre- 
spondance. LIEBIG var giensynlig rørt over denne elskværdighed: jeg kan 
ikke beskrive, hvad jeg følte, da jeg læste Dit brev, hvori Du, jeg be- 
tragter det saa, har adopteret mig. "Videre skrev han: Vor uenighed 
gjelder principer; Du vil opretholde det bestaaende, jeg vil gjøre det 
bestaaende fuldkomnere, uddanne det mere. De principer, Du har op- 
stillet i den theoretiske kemi, har i mange aar været de ledende for os 
alle; hele bygningen hviler paa det grundlag, Du har lagt. Den stærke 
haand har tilhugget og lagt hver eneste sten, og indtil en vis heide har 
Dit fundament været stærkt nok, men ikke til en heide uden grænse. 
Eftersom bygningen vokser op og tiltager i heide, maa grundlaget for- 
steerkes, man maa sætte til baerepiller, og man maa indsætte jernankere, 
men disse liker Du ikke, fordi de ikke tager sig ud paa Din bygning. Men 
symmetrien vil alligevel af sig selv komme frem igjen; thi fundamentet, 
det Du lagde, er uforgjzengeligt. 
Lime og BerzeLiws holdt dog endnu sammen i det væsentligste, i 
radikaltheorien. Det havde gjentagende vaeret indvendt mod denne, at 
radikalerne var ganske hypothetiske, ingen havde endnu fremstillet eller 
isoleret noget radikal, og en aandrig fransk kemiker, det var LAURENT, 
havde endog sagt, at kemien var bleven videnskaben om de stoffer, som 
ikke existerer. Men saa lykkedes det Bunsen omkring 1840 at fremstille 
et virkeligt radikal, det var kakodyl; man havde nu isoleret et radikal, 
som var til at tage og fele paa, og theorien fik derigjennem en betyd- 
ningsfuld stette. 
Men trods dette var i virkeligheden radikaltheoriens dage talte. En 
ny retning og en ny tankegang i kemien var allerede begyndt at komme 
frem i den sidste halvdel af 30-aarene. Vi vil nu gaa over til at betragte 
de arbeider, hvoraf denne udviklede sig, og den modstand, som BERZELIUS 
reiste mod dem. Stødet til denne bevægelse, der efter flere aars kamp 
kuldkastede de dualistiske anskuelser, udgik fra Frankrige. 
MIT. 
Det gaar ofte saa, at en i og for sig ubetydelig tilfældighed kan faa 
vidtrækkende følger. Det havde flere gange hændt, at man i Tuilerierne 
fik vokslys, der ikke kunde bruges paa grund af en sur damp, som kom 
fra dem. Kongen nævnte dette til geologen BRoNGNIART, der hørte til 
