1912. No. A. OM GRYTEHOL OG PYTFLATEDANNELSE PAA ROMERIKE, 7 
der behoves adskillige detaljundersokelser, for man faar fuld oversigt. 
Mine egne undersokelser er heller ikke endnu avsluttet, men jeg haaper 
til næste sommer at kunne bli færdig med mine kartlegningsarbeider, og 
jeg skal da gi en nærmere fremstilling av min opfatning av de kvarter- 
geologiske forhold paa Romerike. 
Hittil har jeg ikke fundet noget, som bekræfter Ovens antagelse om 
en fornyet fremrykning av isen. Men paa den anden side er disse centrale 
romerikske trakter mellem Jesseim og Dal av saa eiendommelig natur, 
at de sikkert er uten sidestykke i Norge. Fra jernbanen ser man imid- 
lertid ikke stort til landskapet. Man faar indtryk av at reise over en for- 
holdsvis jevn sand- og grusslette; man beundrer kanske i forbifarten det 
vakkert lagdelte grustak ved Hauersater st, men man kommer snart 
ved Dal st. ind i et mindre dalfore og videre langs dette til Eidsvold, 
hvor Vormen bringer litt avveksling i landskapet. 
Tar man derimot landeveien og gir sig tid og ser sig om, faar land- 
skapet en langt mere interessant karakter. 
Man finder ikke bare en jevn sand- og grusflate, men inden denne 
meter man bl. a. en hel del runde eller avlange gryteformede forsænk- 
ninger i alle størrelser fra et stort stuegulv til flere kilometers længde. 
Allerede ved at studere det topografiske kartblad »Nannestad« vil 
man legge merke til, at der i trakten mellem Jesseim og Dal st. op- 
træder en hel del tjern og smaavand. Man tæller ikke mindre end ca. 
