1912. No. 10. PSYKOLOGISKE OG PSYKIATRISKE FORESTILLINGER OG BEGREBER. 9 
Naar man nu skal danne nye ord for de nye begreber, er det, naar 
man ikke laaner det nye ord sammen med begrebet, nødvendigt at sege 
tilknytning til ældre ordstammer, og i vort tilfælde tilbyder der sig to 
alternativer, det ene omfattende bevægelsesforestillingen, det andet idéen 
om et vedvarende fænomen. 
En af de mest primitive bevægelsesforestillinger "betegnes vel utvil- 
somt ved ordbegrebet »gang<, og sproghistorien lærer os, at ordet gang 
kan specialiseres til at betyde den vigtigste af al »gang«, nemlig den, som 
betinger selve livet. 
Det danske ord sinde, som vi har f. ex. i »nogensinde«, stammer 
fra den germanske verbalrod simp, der betyder »gaa«, »tage en vis ret- 
ning«, og er det samme ord som det norske stun (sinm), som ogsaa betyder 
»gang« og paa gammelnorsk tillige »reise«. Fra samme rod stammer ogsaa 
det latinske sensus, der betyder »sans, mening, tanke«, og det dertil hørende 
verbum sentire, som betyder »fornemme, fole«. Det germanske ord er gjen- 
nem nedertysk allerede i Middelalderen overført til dansk i formen »sind« ! 
(der er et samlerord, som omfatter alle de psykiske funktioner), og i den 
nyere tid er det, gjennem fransk, indført i vort sprog i den nyere form 
sans, hvilket ord jo har en meget snevrere betydning end »sind«. 
Allerede i gammelnorsk har man verbet simna i betydningen »agte 
paa«, men som substantiv er ordet i formen sin indført fra dansk i den 
nyere tid. I formen sinne er det (ligesom i enkelte andre germanske sprog) 
paa norsk specialiseret til at betyde »vrede« (adj. sınnad, vred). 
Det tyske verbum :rren, fare vild (sich irrem, tage feil), er af samme 
stamme som det latinske errare, der har samme betydning. Den indo- 
europæiske rod er ers. Grundbetydningen er antagelig »gaa« (fare), hvoraf 
afledet »gaa (fare) vild« og videre afledet »tage feil«. 
Af langt sterre betydenhed er dog den anden udvikling, som udgaar 
fra idéen om et vedvarende fænomen. 
Det danske substantiv /v og verbum /eve udgaar fra roden /rb, der er 
den samme, som findes i det tyske verbum 6/erben, dansk Alive (forblive) 
og det græske Auzagéc, som betyder »vedbliver, holder ud«. 
Ogsaa i semitiske sprog gjenfinder vi det samme fænomen; saaledes er 
den oprindelige betydning af det hebraiske char, levende, antagelig »træk- 
kende sig sammen, bevægende«. 
I enkelte germanske sprog udvikler ordet /rv sig til at betyde »legeme«. 
Denne udvikling tilhører imidlertid den historiske tid, og til dens forklaring 
kan anføres følgende: Naar livet (saaledes som skeet i de indoeuropæiske 
1 Efter MorBecH er det første gang brugt i dansk (i formen syne) i 1218 
