I4 PAUL WINGE. 
M.-N.KI. 
som en sammensætningspartikel med betydningen »for lidet«, »mangelfuldt«, 
men det afledede substantiv vanse og verbum vanta er bevaret. 
Vit er det til verbet vita svarende substantiv, og vita har her bevaret 
grundbetydningen af »se, blive var, iagttage« (ifr. latin videre). 
Vanvitug betegner altsaa den, som mangler evne til at iagttage. 
I ældre dansk er ordet vanvittig optaget fra mellemnedertysk wan- 
wittich, der er det samme ord som det norske vanvitug. I tysk blev imidler- 
tid det gammeltyske zaza- (manglende) forblandet med Wahn2, forventning, 
urigtig forventning, vrangforestilling, og herved kom det tyske wahnsinnig 
til at betegne en form af sindssygdom. Paavirket af wahnsinnig fik det danske 
ord vanvittig betydningen »sindssyg«. 
Sjælebytningslæren hævder vistnok, at sjælen under søvnen kan for- 
lade legemet, men ikke, at den gjør dette under enhver søvn. Under den 
dremmelese søvn er sjælen hjemme — eller kan ialtfald være det; og 
isaafald kan den sovende efter opvaagningen intet fortælle om dens op- 
levelser. Hverken under den dremmelese søvn eller under komates rus 
eller andre bevidstloshedstilstande kan sjælen iagttage eller bedømme om- 
verdenen, og evnen hertil kan den jo helt eller delvis mangle ogsaa i til- 
fælde, hvor bevidstheden er bevaret. Der gives blindhed, døvhed og 
følelsesløshed, uden at de ydre sanseorganer frembyder nogen paatagelig 
forandring. Træthed svækker ogsaa evnen til at sanse, og den frem- 
kalder søvn. 
Med andre ord sjælebytningslæren erkjender, at der gives tilfælde, 
hvor sjælen forbliver i legemet, men taber evnen til at sanse. 
Efter symptomerne at adskille en tilstand, hvorunder legemet er sjæl- 
løst, fra en, hvorunder sjælen vistnok er tilstede i legemet, men helt eller 
delvis sat ud af funktion, er ikke muligt, og denne distinktion har heller 
ingen principiel interesse. Hvad det i et givet tilfælde kommer an paa, er 
i ethvert fald først og fremst at afgjøre spørgsmaalet om, hvorvidt der fore- 
ligger en besættelse; thi i saa fald maa troldmanden eller presten drive 
den onde aand ud, og naar dette er skeet, er patienten helbredet. Fore- 
ligger ikke besættelse, kommer andre trylleformler til anvendelse, og disses 
antal er overmaade stort, og valget mellem dem maa afgjøres for hvert 
eneste enkelttilfælde. Det er ogsaa ofte meget vanskeligt at afgjøre, om 
en svaghedstilstand skyldes træthed, bedøvelse eller andre sanseforstyr- 
relser, og kravet paa en saadan distinktion fremkommer heller ikke let, 
saalænge forholdene endnu er primitive. Den begrebsmæssige sondring 
1 Det danske vide har kun beholdt tilbage en rest af det gamle ordbegreb. 
2 Jfr. norsk von. 
