P 
IOI2. No.IO. PSYKOLOGISKE OG PSYKIATRISKEFORESTILLINGER OG BEGREBER. 17 
De heromhandlede rustilstande ligner furor deri, at patientens per- 
sonlighed er forandret; men aarsagen viser, at der ikke er nogen virkelig 
furor. 
I sen latin benævnes berusede med furorlignende tilstande »animi 
intoxicati«!, og under kristelig paavirkning trængte efterhaanden den op- 
fatning igjennem, at det er syndigt med fri vilje at hensætte sig i en 
saadan tilstand. Har derimod patienten uden egen skyld paadraget sig en 
saadan intoxication, bliver han religiøst og moralsk at sidestille med en 
incantatus. 
Under slutningen af den her behandlede periode blev ogsaa feber- 
delirierne udskilte som en egen gruppe, naar der indtraadte furorlignende 
tilstande, hvilket under Middelalderens frygtelige pestepidemier ofte var 
tilfælde. 
Der foreligger allerede fra Oldtiden skildringer af patientens tilstand 
under furor, og fra Middelalderen har vi talrige saadanne. Fra hexepro- 
cesserne og fra den medicinske opposition mod hexebrændingen og den 
hele helvedes-lære har vi et saa righoldigt materiale, at vi med temmelig 
stor sikkerhed psykiatrisk kan afgjøre spørgsmaalet om, hvilke sindssygdomme 
har været henferte under furor ?. 
Til orientering skal vi ferst opregne en del symptomer og symptom- 
komplexer, som alle har været iagttagne i den sekundære tid, og som 
dengang blev opfattede som furorsymptomer. 
Vi skal som den ferste gruppe navne de symptomer, hvis mest ieine- 
springende træk er forandringen af patientens stemning og karakter; og 
vi vil begynde med det symptom, at den syge selv tror, at hans sjæl er 
byttet, eller at han er bleven et ganske andet individ, end han før var. 
Dette er nu først og fremst tilfælde under en i vore dage meget sjelden, 
men i tidligere tid maaske noget hyppigere tilstand, den saakaldte meta- 
morfose, hvorunder de syge paastaar, at de er blevne forvandlede til dyr, 
f. ex. til ulve eller hunde, hvormed i regelen menes, at deres sjæl er ved- 
kommende dyrs. Dernæst kommer i betragtning de tilstande, under hvilke de 
syge gjør sig svære selvbebreidelser, skildrer sig som de syndigste mennesker, 
1 Jfr. sanskrit mad, egentlig at være vaad, dernæst at være beruset, Particip maid, be- 
ruset, galen. 
2 Jfr. Diepcen: Arnaldus de Villanova de improbatione maleficiorum i Archiv für Kultur- 
geschichte. B. 9, 1912, side 385 f. 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1912. No. 1o. 9 
