30 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
Ordet fornuft er optaget i dansk fra det nedertyske vornuft (heitysk 
Vernunft), som er dannet af verbet vornemen (dansk fornemme), merke, 
der er sammensat af forstavelsen vor- og verbet semen (heitysk nehmen, 
g.norsk nema). 
Den tyske forstavelse ver eller vor benyttes til erstatning for den la- 
tinske præposition per, og nemen betyder »tage«, latin capere. Vornuft og 
fornuft svarer altsaa til det latinske perceptio, som betyder det at modtage 
eller nyde, og videre det at modtage sanseindtryk, Ordet har derefter 
allerede i klassisk latin faaet betydning: opfattelse, erkjendelse, indsigt, kund- 
skab. Fornuft betyder altsaa evnen til at modtage sanseindtryk og danne 
erindringsbilleder og forestillinger, som gjør det muligt at erkjende om- 
verdenen, saaledes som denne fremstiller sig for det normale menneske?. 
Hos mange sindssyge, men ikke hos alle, lider denne evne, og disse syge 
er altsaa ikke fornuftige. 
Jeg anser mig berettiget til at antage, at lovbogen har brugt ordet 
fornuft i den her definerede betydning. 
Ordet »rette« henfører jeg kun til fornuft, ikke til forstand, og antager, 
at dets mening er den at tydeliggjøre, at kun den normale iagttagelse og 
opfattelse kommer i betragtning. Den sproglige udvikling kunde ogsaa 
gjøre en saadan tilføjelse ønskelig”. 
Ordet forstand er ogsaa optaget i dansk fra nedertysk (verstaan, høitysk 
Verstand), maaske noget tidligere end fornuft, Roden er sta, og ordet er 
dannet efter det græske Errioraoıs, som oprindelig betyder »stansen op foran 
noget» men allerede i klassisk græsk fik betydningen »dvælen, overveielse«. 
Forstand betyder altsaa evnen til at overveie og drage logisk rigtige slut- 
ninger, saaledes at man kan beregne rækkevidden af sine handlinger. ' Hos 
mange, men ikke hos alle sindssyge mangler denne evne, og disse er alt- 
saa ikke forstandige. Dersom en person har baade sin fornuft og forstand 
i behold, da er han ikke sindssyg og følgelig hverken vanvittig, galen eller 
afsindig. 
Jeg antager, at meningen med 3—18—5 er den at bestemme, at en 
trolovelse skal ansees som ugyldig, dersom vedkommende ikke er i besid- 
delse af ret fornuft (altsaa f. ex. fri for hallucinationer og forøvrigt ved 
fuld bevidsthed) og ikke tillige er i besiddelse af sin forstand (det er: have 
normal evne til at overveie sine handlinger og deres konsekventser). 
Der tages her ikke hensyn til distinktionen mellem perception og apperception, da denne 
er yngre end lovbogens affattelse, 
to 
Jfr. det s. 14 anførte angaaende sammenblandingen af det tyske wana- og Wahn, — 
Jfr. latin recte f. ex. i udtrykket ,recte concludere". 
3 Jfr. gammelnorsk fyrirstanda — forstanda — undirstanda — forstaa. 
