32 PAUL WINGE. 
M.-N. Kl. 
Uagtet lovbogen maa siges at have opfyldt alle rimelige krav til klar- 
hed og neiagtighed, vedblev ikke destomindre distinktionen mellem vanvit- 
tighed, galenskab og afsindighed at staa uklar for den juridiske og medi- 
cinske almenhed. 
HURTIGKARL! giver saaledes en i ethvert fald uklar definition af »galen« 
og »vanvittig«, og fra December 1798 har man en kancelliskrivelse, der for- 
tolker udtrykkene »vanvittig«, »galen« og »afsindig« urigtigt, uagtet den 
amtmand, som havde foranlediget skrivelsen, synes at have forstaaet dem 
rigtigt. 
Fra det igde aarhundrede har man ogsaa flere uklare og urigtige defini- 
tioner. 
Naturligvis var det særlig distinktionen mellem vanvittighed og afsin- 
dighed, som ikke kunde fastholdes. 
Med udformningen af et psykiatrisk system var der vistnok ikke vundet 
nogen afgjørende seir for psykiatrien i dens kamp mod almenhedens for- 
domme; men adskilligt var dog vundet, thi større klarhed giver altid større 
respekt. 
Imidlertid førtes kampen mellem den religiøs-mystiske og den natur- 
videnskabelige opfatning af furor gjennem hele det r6de og 17de aarhun- 
drede; men ved overgangen til det næste seculum stilnede den noget af, 
idet man fra begge sider accepterede et kompromis, der anerkjendte to for- 
skjellige slags furor. Den ene sort skyldtes onde aanders indvirkning, den 
anden var en sygdom. Den førstnævnte skulde man benævne possessio 
eller besættelse, den sidstnævnte mania eller galenskab. 
Dette kompromis, EMPEDOKLES’s gamle idé, der havde vundet PLATONS 
og ÅRETAIOS'S tilslutning, blev forsvaret blandt andre af professor i medi- 
cin ved Leipzigeruniversitetet ETTMÜLLER (1644—83); og det norske kirke- 
ritual af 25de Juli 1685 giver et ret mærkeligt exempel paa dette stand- 
punkts gjennemførelse i det praktiske liv, idet det art. 3 paabyder, at pre- 
sterne, »i nogle Medicorum Overværelse« skal examinere de anfægtede. 
Lægerne fik efterhaanden overtaget, og dette blev i det følgende aar- 
hundrede overalt i den europæiske civiliserede verden stadig stærkere, 
indtil endelig den religiøs-mystiske opfatning af furor tilføjedes banesaar 
omkring overgangen mellem det 18de og rode aarhundrede; og den tertiære 
periode gik til ende. 
1 Danske og norske Privatrets første Grunde, d. 1 kap. 1 § 8. 
