1912. No. 1o. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. 31 
Den af PiNEL beskrevne mania sine delirio opfattede han som en til- 
stand, der stod nærmere melankoli, end mani; men da den adskilte sig 
meget fra den typiske melankoli, opstillede han den som en egen form, 
som han benævnte som »monomanie«'!, og hvoraf han beskrev flere former, 
blandt hvilke en »monomanie intellectuelle«. 
EsquiroL skjelner mellem to slags sansebedrag, nemlig hallucina- 
tioner? og illusioner?; de første er sanseindtryk, der ikke er frem- 
kaldt ved en umiddelbart forudgaaende paavirkning af vedkommende sanse. 
organ, de sidste er urigtige fortolkninger af en umiddelbart forudgaaende 
paavirkning af et eller flere sanseorganer?. 
Forløbet af de fleste sindssygdomme kan efter EsouiroL schematisk 
opstilles saaledes: Stemningsforandringer og sansebedragene er de første 
symptomer, vrangforestillingerne indtræder først senere. Disse er nemlig 
enten fremkaldte af sansebedragene, f. ex. derved at en stemme indgiver 
den syge forestillingen, eller de er resultat af forsøg paa at forklare stem- 
ningsforandringen; med andre ord, vrangforestillingerne er altid sekundære. 
Vender sygdommen sig mod helbredelse, da svinder sansebedragene og 
med dem vrangforestillingerne; indtræder derimod ikke den lykkelige ven- 
ding, da kommer slevheden. Vistnok forsvinder ogsaa i dette tilfælde hyppig 
sansebedragene; men vrangforestillingerne bliver staaende; i den første tid 
er de af vexlende indhold, senere bliver kun nogle faa faste tilbage, der 
som nunataker rager op over den psykiske ismark. 
I sit store verk: »Des maladies mentales — —«5 af 1838 betegner 
EsQuroL sindssygdom som maladie mentale. 
Esquirols elev BavıE (1799—1858) offentliggjorde i 1826 et arbeide 
over hjernesygdommene, hvori lærtes, at den til grund for sindssygdommene 
liggende hjernelidelse var en kronisk betændelse i hinderne. De forskjel- 
lige stadier af arachnitis fremkaldte forskjellige psykiske symptomer, der 
altsaa afhang af betændelsens udvikling. Paralysis generalis skyldtes en 
kronisk meningit, der foraarsagede baade lammelserne og de psykiske 
symptomer. Denne sygdom, der neppe forekom i Europa i Oldtiden og 
Middelalderen, blev først i 1798 omtalt af Engelskmanden Hasraw (1764— 
1844) og 1805 nærmere beskreven af EsQuroL; men først BAYLE lærte 
os at forstaa sammenhængen mellem paralysens psykiske og somatiske, 
1 Af uóros og uaria. 
Optaget fra latin hallucinatio (alucinatio) af verbet alucinor, taler forvirret, vrøvler. Jfr. 
to 
græsk djiw „er ude af sig selv paa grund af sorg eller glæde, er urolig eller bestyrtet". 
Af latin z//udo, driver spot. 
Man ser et lagen og tror, at det er et spogelse. 
me 0 
5 Dette verk er for en væsentlig del en samling af hans ældre arbeider. 
