38 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
navnlig motoriske, symptomer. De samme anskuelser hævdedes ogsaa om- 
trent samtidig af CALMEIL. 
En anden af Esquirols elever GEORGET (1795—1828) gjorde den af 
Esquirol som akut dements beskrevne tilstand til gjenstand for nærmere 
undersøgelse. Han mente, at sygdommen karakteriserede sig ved en suspen- 
sion af de psykiske funktioner, stemninger og instinkter, til forskjel fra 
dementsen, hvor disse var endelig ødelagte, og gav den derfor i 1820 
navnet stupidité!; men i 1843 viste DAILLARGER, at det hos de fleste stupide 
kun var tilsyneladende, at stemningen var ophaevet; tvertimod fandt man 
ved neiere undersøgelse en stærk hemning med dyb depression. Denne 
tilstand maatte derfor udsondres fra stupiditeten som en egen sygdomsform; 
og den blev senere givet navnet Melanchoha cum stupore (mélancolie avec 
stupeur). 
I 1835 havde Engelskmanden PRICHARD (1786— 1848) vist, at der blandt 
de tilfælde, som Pinel havde beskrevet under navnet mania sine delirio, 
fandtes flere, hvor de syge ikke led under nogen fremtraedende intelligents- 
svækkelse, men hvor de handlede forkjert paa grund af en mangel ved 
deres følelsesliv eller med andre ord paa grund af moralsk anæsthesi, og 
denne gruppe foreslog han at betegne med navnet moral-insanity. 
Læren om de partielle sindssygdomme eller monomanierne udvikledes 
imidlertid videre i Frankrige. Særlig bragte Esquirols landsmand og sam- 
tidige kollega Marc (1771— 1841) læren til fuld blomstring i sin store rets- 
psykiatriske haandbog, der udkom i 1840 omtrent samtidig med dens for- 
fatters dod. 
Ifelge denne lære skulde der forekomme sindssygdomme, som alene 
havde et eneste karakteristisk symptom, nemlig en uimodstaaelig trang til 
at foretage visse, oftest forbryderske handlinger; og enhver af disse »syg- 
domme« fik sit eget navn. En, som bestod i en uimodstaaelig trang til 
brandstiftelse, kaldtes pyromani og en anden, der bestod i en ligesaa 
uimodstaaelig trang til at stjæle, k/eptomani; og paa samme maade fik man 
en hel række »sygdomme« homicidomani, infanticidomani 0o. s. v. 
1 Afdetlatinske stupiditas, afledet af stupidus, sanseslos, dum. Hører sammen med subst. 
stupor, sansesleshed og verb. stupeo, slaar, slaar isvime. (Jfr. græsk TvzTO, slaar, 
prygler) Antag. indoeurop. rod s/4p med betydning „slaa“. I ordet stupor ligger alt- 
saa betydningen særlig suspension af de psykiske funktioner: instinkt og stemning. Stupor er 
af psykiaterne i den nyere tid brugt i en dobbeltbetydning omfattende baade suspension og 
endelig ophævelse af vedkommende funktioner. Denne sprogforvirring vilde undgaaes 
ved at bruge et andet ord som betegnelse for den tilstand, under hvilken vedkommende 
psykiske funktioner er endelig ophævede (sløvhed). Man kunde hertil bruge f. ex. det 
latinske ord zorpor (af torpeo, er sansesløs, sløv, stiv), der er af samme stamme som 
norskt s/arva, bemoie sig (jfr. avstarvad, afgaaet ved døden), tysk sterben, dø, 
engelsk starve, lide nød, sulte ihjel, græsk otéogos, haardhed, fasthed, stramhed. 
Antag. indoeurop. rod szerp (sterbh). 
