44. PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
organerne), var ogsaa allerede hævdet af den antike psykiatri, og denne 
læres magt virkede helt ned i det igde aarhundrede. For den naturviden- 
skabelige opfattelse. maatte det da naturligvis være en hovedopgave at 
paavise, hvilke sygdomme frembragte de psykiske symptomer, og, som 
bemærket, hævdede JacoBi, at disse symptomer ikke altid skyldes en hjerne- 
sygdom, 
SCHROEDER VAN DER Kork lærte, at man maatte holde skarpt ud fra 
hinanden hjernefunktionerne og et hoiere princip, nemlig en selvstændig sjæl 1. 
Sjælen er vistnok paa det nøieste knyttet til hjernen, som er bevidst- 
hedensorgan, og modtager gjennem denne sine indtryk; men paa den anden 
side kan den ogsaa som selvstændig villende sætte hjernen i aktion og der- 
ved fremkalde villede, forestillinger og handlinger. Hjernen er dog ikke 
alene modtagelig for paavirkning af sjælen, men ogsaa for pirringer, som 
ikke udgaar fra denne (f. ex. forskjellige sygdomme); og ogsaa ved saa- 
danne pirringer kan fremkaldes forestillinger og handlinger; men disse er 
ikke — saaledes som de af sjælen fremkaldte — villede, men ufrivillige. 
Det er disse sygelige og derfor ufrivillige hjernefunktioners aarsag, 
symptomer og forløb, som er den psykiatriske videnskabs gjenstand?. 
SCHROEDER VAN DER KOLK antog, at sindssygdommene dels skyldes en 
primær lidelse af hjernen, dels er foraarsagede af en oprindelig grundlidelse 
i et andet organsystem (navnlig underlivs-, bryst- eller kjønsorganerne), som 
fremkalder en sekundær lidelse af hjernen. 
Paa denne opfatning grundede han sin klassifikation, idet han inddelte 
sindssygdommene i to hovedgrupper, nemlig de idiopathiske, hvor hjernen 
lider primært (og hvor derfor sindssygdommen ikke staar i afhængigheds- 
forhold til nogen lidelse udenfor hjernen), og de sympathiske, hvor 
den først lider sekundært, og hvor derfor sindssygdommens indtræden 
og forløb beror paa den extracerebrale grundlidelses udvikling. 
Den idiopathiske (primære) hjernesygdom ytrer sig ved expansive 
symptomer og betegnes »mania idiopathica«. Den kan optræde i en akut? 
og i en kronisk form", og i denne sidste kan en enkelt forestilling blive 
overværdig og beherske det hele sygdomsbillede (monomania) Den sym- 
pathiske (sekundære) hjernesygdom tilkjendegiver sig ved depressive symp- 
tomer og benævnes »mania eller melancholia sympathica«. — Denne sygdom 
kan optræde i flere forskjellige former, eftersom det ene eller andet extra- 
1 SCHROEDER VAN DER Kork: Seele und Leib, 6 Vorträge (1865). 
SCHROEDER VAN DER Kork: Die Pathologie und Therapie der Geisteskrankheiten auf 
Lo 
anatomisch-physiologischer Grundlage (1865). 
3 Tobsucht. 
^ Wahnsinn. 
