I9I2. No. ro. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. 45 
cerebrale organsystem er angrebet (mania puerperalis, melancholia religiosa 
o. s. v.). — Der beskrives ogsaa en intermitterende mani og melankoli. 
Dementsen er en invaliditetstilstand efter en mani eller melankoli, men 
idiotien er en medfedt udviklingshemning. 
Efter hele SCHROEDER VAN DER Korxs lare blev der liden plads for arv 
eller andre disponerende aarsager til sindssygdom. Her skal kun bemærkes, 
at han lagde megen vægt paa onani som aarsag til melankoli. 
Uagtet det Esquirolske schema (idiotia, melancholia, monomania, 
mania og dementia) ikke passede med hans klassifikation, anbefalede dog 
SCHROEDER VAN DER KoLk at opretholde dette som en praktisk oversigts- 
inddeling. 
SCHROEDER VAN DER Kork sluttede sig til BAvrEs lære om meningitis 
og encephalitis som sindssygdommenes pathologisk anatomiske grundlag og 
mente, at den idiopathiske mani skyldes en meningit og i tilfælde encephalit 
i de frontale partier, medens melankolien beror paa en lidelse i de mellemste 
og bagerste dele af hjernebarken. Ved dements fandt han atrofi af gyri og 
ved epilepsi en hyperzemi af medulla oblongata. 
Psykiatrien blev i almindelighed opfattet som en del af indre-medicinen 
og ved universiteterne foredraget af lærere i intern pathologi. Ved Kristiania 
universitet holdt allerede den første lærer i indre-medicin, professor SORENSEN 
(1774— 1857), nogle forøvrigt ganske kortfattede forelæsninger over psykiatri", 
i hvilke opstilles en firedeling, nemlig melancholia, moria ?, mania og fatuitas. 
Som fællesbetegnelse anvendes morbi mentales (sindssygdomme). SøRENSENS 
efterfølger fra 1841, Conrapi (1809—1868), læste derimod ikke over 
psykiatri ?. 
Ingen nordmand havde dog deltaget i den psykiatriske diskussion, før 
Horst (1791— 1871) efter et ophold i Frankrige, Tyskland og England i 
1819 bragte den Esquirolske psykiatri til Norge. 
Horst benyttede ordet »Sindssvaghed« som fællesbetegnelse og ind- 
delte efter Esquirol de »sindssvage« (sindssyge) i 4 grupper, nemlig maniaci, 
melancholici, dementes og idiotæ. Paa hans foranledning blev der i 18254 
foretaget en nominativ tælling af de sindssvage (sindssyge) i Norge; og i 
Se SCHARFFENBERG: Professor Sørensens forelæsninger, Norsk Mag. f. Lægev. R. IV. 
B. 14 (1891) s. 658. Jeg har benyttet det af Scharffenberg omhandlede exemplar, som 
han velvillig har laant mig. 
Moria (græsk wwoia) er brugt i betydningen ,dementia". 
Meddelt at hans søn, læge G. Conradi. 
Fortsat i 1826. 
mem 05 ly 
