48 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
følgelig; idet tredelingen faldt, en udvidet betydning, idet det ogsaa kom til 
at omfatte de vanvittige. Herved fremkaldtes uklarhed; idet man ikke 
godt kunde undgaa at benytte ordet »vanvittig«, da man ved strl. kap. 
18 $ 20 ikke kunde tænke paa at beskytte samtlige galne og afsindige, ialt- 
fald ikke de sidste". 
Da man nu ved strl. kap. 15 $ I vilde beskytte mod enhver legems- 
fornærmelse, som kunde efterlade varigt mén af større betydenhed for for- 
nærmede, selv om hverken galskab eller afsindighed kunde befrygtes, valgte 
dette lovsted ordet »sindssvag«. 
I 1845 skulde der atter foretages folketælling, og under denne vilde 
man tælle de fattige, blinde, døvstumme og sindssyge. 
Det havde under revisionerne af de to tidligere tællinger vist sig, at 
de fire latinske gruppebetegnelser, trods de givne forklaringer, meget hyppig 
var blevne misforstaaede, og i anledning af den nye folketælling henvendte 
derfor departementet sig til det medicinske fakultet med anmodning om raad. 
Departementet udtalte med Majors støtte, at man i tællingsschemaerne kun 
burde opføre 2 rubrikker og give disse danske betegnelser. 
Saa blev ogsaa forholdt, og ved tællingen i 1845 inddeltes de sinds- 
syge i to grupper. 
Denne gruppeinddeling faldt med hensyn til sit indhold omtrent sam- 
men med den, som straffelovens kap. 7 § 2 havde opstillet — ialtfald har 
man utvilsomt ment, at saa var tilfælde; men tællingsschemaet gav desværre 
de gamle grupper nye navne og frembragte yderligere konfusion ved at 
tilføje nogle høist uheldige, eller endog ligefrem urigtige, forklaringer. 
De sindssyge, som straffeloven havde betegnet som »galne«, kaldte 
schemaet: »Rasende (Gale) eller saadanne, der lide af en langvarig almindelig 
Forstyrrelse i Forstanden, forbunden med Heftighed, Vrede og Raserie«; og 
de loven betegnede som »afsindige«, kaldte schemaet: »Fjanter eller saa- 
danne, der lide af en almindelig Svækkelse eller Mangel paa Udvikling af 
Forstandsevnerne«. 
Schemaet inddelte videre fjanterne i to underarter, den ene omfattende 
dem, som havde været »fjantede« siden sin fødsel, den anden dem, som 
senere var blevne dette. Med andre ord, schemaet optog, forsaavidt an- 
gaar dette punkt, den inddeling, som straffeloven havde opgivet, uagtet 
lovbogen fremdeles opretholdt den. 
Schemaets nye betegnelser var meget daarligere end straffelovens 
gamle. Udtrykket »Rasende (gale)« havde vistnok hjemmel i N. L. 1—17—7; 
men dengang dette lovsted emanerede, havde det en klart bevidst hensigt, 
1 For denne sag vil der blive nærmere redegjort i en senere del af denne bog. 
