30 PAUL WINGE. M.-N. KI. 
ı7de August 1848!; og denne sprogbrug blev respekteret af 
At de nye betegnelser specielt for et folketællingsschema skulde frem- 
byde nogen fordel fremfor de i straffeloven benyttede, kan heller ikke ind- 
ees; tvertimod kan revisionen af denne og den følgende telling i 1855, 
[67] 
der benyttede ordlydende det samme schema, paaberaabes til fordel for 
den paastand, at det ogsaa i statistisk henseende vilde have været bedre 
at benytte straffelovens udtryk. Det er nemlig klart, at tællingssche- 
maets betegnelser maatte vanskeliggjøre rubriceringen af melankolikerne, 
og at saa var tilfælde, bekræftede ogsaa revisionerne. DEDICHEN oplyser 
saaledes, at de i Gaustad asyl under diagnosen melankoli behandlede ved 
folketællingen af 1855 overhovedet ikke blev talte som sindssyge ?. 
Valget af tællingsschemaets betegnelser voldte imidlertid større skade 
derved, at det væsentlig bidrog til den følgende tids begrebsforvirring 
angaaende den psykiatriske terminologi; men herom mere under vor frem- 
stilling af tilregnelighedsretten. 
I midten af 1840-aarene begyndte P. Jessens elev Herman Major 
(1814— 1854), det norske sindssygevæsens organisator, og PETER WINGE 
(1818—1902) sin psykiatriske virksomhed. De tilhørte begge den somatiske 
retning, nærmest med tilslutning til SCHROEDER VAN DER Korxs lære. 
Major hævder", »at enhver Sindssygdom fra Begyndelsen udgaaer fra 
en reent legemlig Lidelse, der enten directe eller indirecte afficerer det 
centrale Nervesystem«. Han tager skarpt afstand fra »Heinroths bekjendte 
Paradox, at Sindssygdom er Mangel paa moralsk Frihed, fremkaldt ved Syn- 
den«, og hævder, at de forskjellige Arter af Sindssygdomme »kun er forskjel- 
lige Former af Delirium, der ligesaavel kunne forekomme i de Sygdomme, der 
henregnes til den somatiske, som i dem, der opstilles i den psychiske Pathologie. 
Man vil f. Ex. ofte forgjæves søge at adskille Tilstanden under en Meningitis 
fra den Sygdom, som beskrives under Benaevnelsen Manie, eller at drage 
nogen bestemt Graendse mellem det Delirium, som opstaaer under de for- 
skjellige hypochondriske Lidelser, og den Tilstand, som beskrives under 
Benævnelsen Melancholie. Tager man alene Hensyn til Deliriets Form og 
Natur, da er dette rigtigt; thi der findes da ingen væsentlig Forskjellighed; 
! Denne lov vil herefter blive betegnet „Sindssygeloven“. 
= Se Horsrs redegjorelser for sine revisioner af tællingerne af 1845 i Norsk Mag. f. 
Lægev. R. II. B. 5 (1851) s. 585 f. og B. re (1858) s. 177 f. 
3 DEDICHEN: ,Paa begge sider af sindssygdommenes grænse" (1898) s. 94. 
+ „Oversigt over Oslo Sindssyge-Afdelings Virksomhed i Tidsrummet fra 1847 til 1852“. 
Norsk Mag. f. Lægev. R. IL. B. 8 (1854) s. 26 f. 
