IQI2. No. 10. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. 58 
II. (1860-1900). 
Vaaren 1858 holdt RupoLr VircHow (1821— 1902) sine berømte forelaes- 
ninger over cellularpathologien og grundlagde hermed den solidar-pathologiske 
skole, som snart afløste den da herskende humoral-pathologiske retning 
og forblev ved magten i omtrent halvhundrede aar. 
Sygdom er efter denne skoles opfattelse en strukturforandring i et 
eller flere organer af saadan art, at den bevirker en forandring i vedkom- 
mende organ eller organers funktion !. Den pathologiske anatomi, der helt 
siden BicHATs tid havde spillet en meget vigtig rolle, blev nu den hele 
medicinske videnskabs grundlag og forudsætning; og det at beskrive en 
sygdom blev det samme som pathologisk-anatomisk at paavise struktur- 
forandringen og at klargjøre, hvorledes denne bevirkede det kliniske symp- 
tomkomplex. Jo længer man var naaet i løsningen af denne opgave, desto 
videre var man kommen frem i forstaaelsen af vedkommende strukturfor- 
andrings væsen og virkning og, i og med dette, i erkjendelsen af syg- 
dommens natur. Man gik ud fra som bevist, at sindssygdommene beroede 
paa sygdom i hjernen; og opgaven maatte da blive den at paavise de 
forandringer i hjernens struktur, som bevirkede den abnorme funktion, der 
klinisk tilkjendegav sig som sindssygdom. Saalænge denne opgaves les- 
ning endnu befandt sig paa det forberedende standpunkt eller i altfald 
kun var løst paa et meget begrænset omraade, var psykiatrien endnu ikke 
bleven en virkelig cerebralpathologi og kunde derfor ikke kræve rang med 
de øvrige medicinske discipliner. 
Psykiaterne hævdede overfor denne kritik, at noget allerede var ud- 
rettet — og henviste forøvrigt til de rige og velbegrundede forhaabninger 
til fremtiden. 
Reflexbevægelser var kjendte i mere end roo aar, og næsten lige 
saa længe havde spørgsmaalet om de cerebrale funktioners lokalisation staaet 
paa dagsordenen. Lokalisationstheorien havde ved Brocas paavisning i 
1861 af det saakaldte sprogcentrum ? vundet en afgjørende seir, som i 
1 Etymologien af ordet sygdom er uklar. Betegnelserne for sygdom og bekymring (sorg) 
gaar i de antike indoeuropæiske sprog over i hinanden (jfr. norsk sut og soft samt 
hugsott, bekymring). Det danske syg (norsk sjub, gotisk siwks) stammer fra en indo- 
europæisk rod seuk, der antages at være en sideform til swek, som er stamform til det 
danske, fra tysk optagne, svag. Det danske og norske ord sorg heder paa gotisk 
saurga og er det samme ord som oldirsk serg, sygdom. Det tilsvarende sanskritverbum 
stirksyati betyder ,bekymre sig". (Jfr. dansk omsorg). Ordet sygdom betyder saaledes 
antagelig oprindelig en legemlig eller sjælelig svaghedstilstand. 
~ Der forøvrigt allerede var kjendt af Dax i 1836. 
