58 PAUL WINGE. 
M.-N. Kl. 
Menneskearten kunde variere og varianterne henføres til to grund- 
forskjellige grupper, den ene omfattende de normale, den anden de 
sygelige varianter. 
Den normale variation var til en vis grad afhængig af visse exogene 
betingelser, saasom klima og ernæringsforhold m. v.; men de arvelige an- 
læg overførtes alligevel temmelig uforandrede paa afkommet, og de nor- 
male varianter afveg derfor kun i ringe grad fra typen. De smaa normale 
afvigelser viste en tendents til stadig forbedring af racen, og menneske- 
heden befandt sig derfor i det store og hele i fremgang. Ved lægekunstens 
hjælp vilde denne fremgang paaskyndes og sygdom samt de øvrige so- 
ciale brøst med stigende held bekjæmpes, indtil man naaede frem henimod 
artens oprindelige normalitet. 
De sygelige varianter afveg i heiere grad fra typen, og ved arv øgedes 
afvigelsen, saaledes at varieteten for hvert led blev daarligere, indtil den 
mistede forplantningsevnen og følgelig gik tilgrunde. 
De lavtstaaende (vilde) menneskeracer var normale varieteter og havde 
altsaa tendents til fremskridt, og de kunde krydse sig med individer af en 
anden race og derved fremskynde racens fremgang.  Kretinerne var der- 
imod en sygelig varietet; de havde ingen tendents til fremskridt og havde 
tabt evnen til at forplante sig. 
Den sygelige variation, som Morel kaldte degeneration, be- 
virkede altsaa en progressiv ødelæggelse, som tilsidst førte til tabet af 
forplantningsevnen. Dette tab indtraadte som regel i 3dje eller 4de led, 
men det kunde ogsaa komme baade fer og senere; og jo sværere degene- 
ration desto mindre forplantningsdygtighed. 
Moselovens ord om Guds straffefuldbyrdelse var saaledes den fulde 
sandhed; langer end til 4de led kunde straffen i almindelighed ikke vare, 
thi da dede slægten ud. Saaledes var degenerationen en fuldbyrdelse af 
den guddommelige retfærdighed. 
Den degenerative proces var i første led sat igang ved en intoxikation 
eller infektion eller en ernæringsforstyrreise af anden art. En tidligere 
gjennemgaaet ikke-degenerativ sindssygdom kunde ogsaa bevirke degene- 
ration, ja endog en blot moralsk fordærvelig paavirkning kunde blive en 
— ialtfald middelbar — aarsag til denne lidelse. 
Intoxikationen kunde skyldes de forskjelligste gifte, alkohol, opium, 
secale og en række metalliske gifte; og infektionen kunde stamme fra de 
forskjelligste sygdomme, f. eks. malaria og syfilis. Ernæringsforstyrrelserne 
kunde udvikle sig som følge af hungersnød, lidelser i fordeielseskanalen 
samt ved usundt arbeide f. eks. i bjergværker. Den degeneration frem- 
kaldende sindssygdom kunde have hvilkensomhelst af de symptomatiske 
u ES SE 
