60 PAUL WINGE. M.-N. Ki. 
vext, klumpfod osv., dels mangel paa, eller ujevn fordeling af pigment, 
saasom albinisme og retinitis pigmentosa. Ogsaa fra den psykiske sfære 
findes der en række symptomer, som er karakteristiske for den nervøse 
degeneration. Hertil hører abnormt sterke stemningsvexlinger, særlig de 
periodisk forløbende vexlinger mellem expansion og depression (mani- 
melankoli), samt forurettelsesfelelse, forfelgelsesforestillinger og storhedsidéer. 
Endelig hører ogsaa herhen sexuelle paræsthesier, tvangsforestillinger, 
tvangshandlinger og moral.insanity m. v. 
At en sindssygdom er af en degenerativ natur, viser sig ogsaa derigjen- 
nem, at de psykiske sygdomssymptomer efterhaanden begynder at komme 
tilsyne allerede i patientens barndom og senere lidt efter lidt udvikler sig, 
uden at nogen alvorlig lidelse rammer de syge i tiden nærmest før sinds- 
sygdommens udbrud paa en saadan maade, at denne lidelse med rimelighed 
kan opfattes som sindssygdommens aarsag. At sindssygdommen bryder 
raskt ud efter et alvorligt psykiskt shock hos et i forveien friskt voxent 
menneske, taler derimod mod at opfatte den som degenerativ. 
De degenerative sindssygdomme er uhelbredelige, medens de ikke- 
degenerative kan give god prognose. 
Slægten kan dog befries for det degenerative anlæg. Der findes 
nemlig en mægtig regenerativ kraft, det «friske blod«, som ved krydsning 
kan tilføres den degenererede slægt og overvinder degenerationen. Erfa- 
ring viser ogsaa, at ikke alle mennesker, der tilhorer degenererede slægter, 
selv rammes af den fatale arv, og at derfor mange gaar fri. Hertil kom- 
mer, at transmutabiliteten bevirker, at den degenerative arv ikke i alle 
tilfælde bliver progressiv, men ogsaa kan tage den modsatte retning. En 
tilstand, der regelmæssig tilhører det fjerde led, kan saaledes arves som en 
sygdom, der i almindelighed forekommer i første eller andet. 
MorEL mente, at de forskjellige sindssygdomsformer var noget mere 
end blotte faser i en og samme sygdom; men han hævdede samtidig, at 
de alle hørte hjemme i samme orden; jo nærmere de kom til deres fælles 
endestadium, dementsen, desto større blev deres indbyrdes lighed, og. 
naar de var naaede saa langt, kunde de efter sine kliniske symptomer ikke 
længer adskilles. 
More opstillede en ny klassifikation af sindssygdommene, idet han 
ordnede dem i felgende 6 grupper: 
I. Sindssygdom foraarsaget ved arv !". 
H. = — » forgiftning. 
! Der skjelnes ikke mellem arvet og arvelig. 
