1912. No. 10. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. 13 
tomer gav haab om at faa større klarhed over sindssygdommenes patho- 
logiske anatomi. Overalt blev ogsaa de nervøse lidelsers somatiske symptomer 
ivrigt studerede, og i 1870-aarene paaviste Salpétriéreskolen under CHARCOTS 
ledelse en række somatiske symptomer ved hysteri. 
Flere tyske psykiatere var allerede i slutningen af 1860-aarene op- 
tagne af spørgsmaalet om sammenhængen mellem sindssygommenes soma- 
tiske og psykiske symptomer. LEIDESDORF fremhævede i 1865 og SCHÜLE 
i 1867 visse motoriske symptomers sammenhæng med stupor; og endelig 
optog KAHLBAUM (1828—1899) til behandling hele spørgsmaalet om de 
stuporese tilstande og indførte i 1874 katatonien ! som et eget sygdomsbe- 
greb, hvilket han definerede som en »hjernesygdom med cyklisk forløb og 
med psykiske symptomer, som paa rad fremviser billedet af melankoli, mani, 
stupescens, forvirring (uden at alle disse tilstande behøver at følge 
paa hinanden) og tilslut sløvhed, og som ved siden af de psykiske symp- 
tomer frembyder som væsentlige sygdomstegn foreteelser i det motoriske 
nervesystem med krampens almindelige karakter« ?. 
Katatonien kan komme til udbrud baade i berneaarene og i den senere 
alder, og som vigtige symptomer fremhævede KanurBauw, foruden stupor 
og krampetilstande, negativisme, stereotypi og verbigeration. Han skjel- 
nede mellem en lettere og en sværere form og ansaa prognosen for relativ 
god, idet kun den sværere form ferte til slevhed. 
KAHLBAUM opfattede ikke katatonien som en degenerativ lidelse. 
Som man ser, optager den Kahlbaumske katatoni i sig hele den gamle 
melancholia c. stupore og tillige en del andre depressive og maniske 
tilstande. 
Laeren om katatonien som en selvstendig sindssygdom vandt dog 
meget ringe tilslutning baade i og udenfor Tyskland, hvor baade ScHÜLE, 
E. MENDEL og KRAFFT-EBING tog bestemt afstand fra den. 
KAHLBAUM havde allerede i 1863 gjort opmærksom paa visse sinds- 
sygdomstilstandes forbindelse med pubertetsudviklingen, og i 1871 beskrev 
hans elev Hecker under navnet Hebefreni® en sindssygdom, der ind- 
træder under, eller kort efter, pubertetsudviklingen (ikke før det 18de og 
ikke efter det 22de aar)", og som karakteriserer sig ved en protevsagtig 
vexling mellem melankoli, mani og aments (forvirring), og som hurtigere 
eller langsommere ender i en lettere sløvhedstilstand, der udmerker sig 
1 Dannet af xata og Toros, spænding. 
Cit. efter Evensen: Dementia præcox, s. 192 f. 
Dannet af 7/87, pubertetsalderen, og gor». 
de 0 
Ordet „pubertet“ er mangetydigt. Det græske ord 7,37 og det latinske pubes (hvorat 
P getydig E g 
iv d 
afledet pubertas) bruges dels for at betegne en avledygtig person, dels om den levetid, 
