I9I2. No. Io. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. 75 
undersøgelser af det abnorme sexualliv. Disse fremskridt betegner et 
gjennembrud, som ikke blot i klinisk og retsmedicinsk, men i det hele i 
social henseende har de mest vidtrækkende konsekventser. 
Sluttelig skal vi ogsaa med nogle ord omtale paralyselærens stilling 
i den herbehandlede periode. Trods BayrLes arbeide blev lammelserne i 
almindelighed ! vedblivende opfattede som en komplikation af sindssygdom- 
men (derav navnet dementia paralytica); og GRIESINGER beskrev endnu i 
2den udgave af sin lærebog »Die Pathologie und Therapie der psychischen 
Krankheiten« (1861) paralysis generalis under afsnittet om »Complicationen 
des Irreseins<. Men efter Pariserkongressen i 1867 (i hvilken GRIESINGER 
deltog) blev der endelig opnaaet almindelig enighed om, at paralysen 
pathologisk-anatomisk og klinisk er en sygdom for sig, væsentlig forskjellig 
fra de andre dementstilstande, og at saaledes lammelserne ikke kan op- 
fattes som en komplikation af sindssygdommen, men maa ansees som en 
integrerende del af denne. 
Hermed var imidlertid intet afgjort angaaende spørgsmaalet om syg- 
dommens ætiologi. Ogsaa dette spørgsmaal var imidlertid sat paa dags- 
ordenen. ESMARCH og WILLERS JESSEN havde allerede i 1857 henvist til 
sammenhængen mellem syfilis og paralyse?, da VALDEMAR STEENBERG 
(1829—1892) i 1860 fremsatte den paastand, at ingen, som ikke tidligere 
havde gjennemgaaet syfilis, kunde faa paralysis generalis, og at paralysen 
ogsaa kunde angribe syfilitikere, som ikke havde faaet merkur?. Til denne 
lære sluttede KyELLBERG (1827— 1893) sig i 18682. 
Udenfor de skandinaviske lande fandt den Steenberg-Kjellbergske 
lære i begyndelsen ringe tilslutning. Blandt de tyske psykiatere tog saa- 
ledes baade KRAFFT-EBING og MENDEL afstand fra den. I Danmark blev 
den derimod i 1873 forsvaret af JEsPERsEN, medens LANGE og PONTOPPIDAN 
i den nærmestfølgende tid ikke fandt den bevist. 
Læren havde fremdeles modstandere, men vandt dog stadig mere og 
mere frem. 
1 Som ovénfor anført var dog paralysis generalis allerede paa det første norske diagnose- 
schema opført som en selvstændig sygdom. Herom mere nedenfor. 
„Syphilis und Geistesstörung“. 
V. STEENBERG: Den syphilitiske Hjernelidelse. 
= 0) tw 
Se Uppsala läkareförenings förhandlingar for 1868. 
