78 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
som vistnok var anvendt i de tidligere tællinger, men som stred mod den 
i sindssygeloven fastsatte. At denne fællesbetegnelse var benyttet i sche- 
maet af 1855, lod sig undskylde derved, at dette var det samme som det, 
der var brugt i 1845; men nu, da man havde faaet et helt nyt schema, 
burde denne feil ikke være bleven gjentagen. 
I sine kritiske bemærkninger om revisionen bruger Dau fremdeles 
ordene »Sindssvaghed« og »Sindssygdom« omhinanden og enstydigt. 
Ulemperne ved det forhold, at tællingerne af de sindssyge og af de 
blinde og devstumme var bragt i forbindelse med hverandre, traadte steerkt 
frem i folketællingen af 1875. Lærere ved abnormskoler havde fremsat 
ønske om, at der ved folketællingen søgtes tilveiebragt opgaver, foruden 
om idioter, ogsaa om »aandsslove« bern, der kunde være modtagelige for 
nogen undervisning, og lærere ved devstummeinstituter havde ønsket at er- 
holde opgave over, hvor mange devstumme var fedte med sin lidelse, og 
hvor mange havde erhvervet den i den tidligere barndom, og som alders- 
grænse havde man fastslaaet det 4de leveaar. 
Det statistiske centralbureau vilde imedekomme begge disse onsker og 
indsatte til den ende i vedkommende rubrik (No. 15) følgende: »I Tilfælde 
af Sindssvaghed og Devstumhed anferes i denne Rubrik, hvorvidt samme 
er indtraadt fer eller efter det fyldte 4de Aar« !. 
Centralbureauet, som ikke havde havt anledning til at indhente sag- 
kyndigt raad, opførte paa teellingsschemaet en rubrik (No. 14), der var saa- 
lydende: »Om Sindssvag (herunder Vanvittige, Tungsindige, Idioter, Tul- 
linger, Sinker o. desl.), Devstum? eller Blind? o.s.v.e Som man ser, 
foreligger her et fuldstændig forvirret sprog med indførelse af nye beteg- 
nelser uden klar betydning ?. 
DaHL indvendte mod dette schema, for det første at det var ganske 
vilkaarligt at sætte grænsen mellem idioti og den erhvervede sindssygdom 
ved det fyldte 4de aar, og for det andet at indførelsen af de nye udtryk 
»aandssløv« og »sinker« havde voldt uklarhed angaaende spørgsmaalet om, 
hvem der skulde regnes som idiot?. Denne uklarhed bevirkede, anfører 
han, at resultaterne ikke kan sammenlignes, hverken med vore tidligere 
eller med andre landes tællinger. — Tællingen i 1875 viste ogsaa et meget 
højere antal af idioter end det, der var fundet ved de tidligere tællinger 
(1863 2039, 1875 3651), og det statistiske centralbureau erkjendte beretti- 
1 Se N. A. Krer: ,, Bidrag til en norsk Befolkningsstatistik', udgivet af Det statistiske 
Centralbureau 1882, s. 192 f. 
Til flere af disse ord kommer vi i det følgende nærmere tilbage. 
Beretning om Sundhedstilstanden og Medicinalforholdene i Norge s. XXI. 
co 19 
