I9I2. No. ro. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. 8r 
ikke vilde optage dens inddeling af sindssygdommene, som han fandt uden 
logisk konsekvents!. DAHL var allerede, som vi straks nedenfor skal om- 
tale, langt inde paa de Morelske tanker. Wiıxce følte sig tiltrukken af 
Morets grundsyn og blev stadig mere og mere tilbeielig til at anskue de 
arvelige anlæg som de fleste sindssygdommes hovedaarsag. Han mente 
ogsaa, at Morets klassifikation lod sig forene med SCHROEDER VAN DER 
Korks. Men hverken SANDBERG eller WINGE sluttede sig nogensinde helt 
til degenerationslæren, medens Daur bragte denne lære til gjennembrud i 
Norge. 
I 1860—8o-aarene fremkom der i Norge kun ét psykiatrisk verk af 
nogen større videnskabelig betydenhed. Dette verk var DaxLs »Bidrag 
til Kundskab om de Sindssyge i Norge:, som i 1859 blev udgivet paa offentlig 
bekostning. 
Efterat Danı i sommerne 1857 og 58 havde bereist Norges 4 sydlige 
stifter, udgav han sin bog, som han mente skulde være en slags fortsæt- 
telse af Horsrs beretning af 1828, og som indeholder en række oplys- 
ninger af stor interesse. 
I dette arbeides andet afsnit behandles spergsmaalet om sindssygdomme- 
nes aarsagsforhold. Afsnittet er delt i to dele, af hvilke den første omhandler 
idiotiens og de erhvervede sindssygdommes fælles aarsager. Forfatteren 
hævdede den opfatning, at de samme anlæg, som fremkalder erhvervede 
sindssygdomme, ogsaa kan foraarsage idioti, epilepsi, devstumhed og spedalsk- 
hed (med andre ord, at den psykopathiske arv er transmutabel), samt at 
alkoholisme hos ophavet kan fremkalde idioti, sindssygdom og epilepsi 
hos afkommet; ja han mener endog at have paavist, at det halve antal idioter 
har drikfældige fædre. 
Danı er altsaa langt inde paa de samme tanker, som ferte Moret til 
hans degenerationslære; men selve ordet degeneration forekommer ikke i 
bogen”. Dahl fortsatte i sommerne 1860 og 61 sine undersøgelser og 
meddelte resultatet af disse i en indberetning, som er trykt i Norsk Ma- 
gazin for Lægevidenskaben, og i hvilken han stadfæster og fuldstændiggjør 
de anskuelser, som han forfægtede i 1859. 
Hverken SANDBERG, Dant eller Wince var fuldt tilfredse med det 
norske diagnoseschema. SANDBERG udtalte sig allerede herom i sin første 
generalberetning?, og WixcE omhandlede i sine forlæsninger i 1873 over- 
ensstemmende med GRIESINGER hypokondrien som en egen sindssygdoms- 
1 Se Norsk Mag. f. Legev. R. Il. B. 16 (1862) s. 800 f. 
? Dahl benytter udtrykket ,,degenererede Slægter" i sin afhandling: „Nogle Bemærknin- 
ger om Sindssygdommenes Arvelighed", Norsk Mag. f. Lægev. R. III. B. 3 (1873) 
S. 25]. 
3 Se Generalberetning fra Gaustad Sindssygeasyl for Aaret 1856 s. 22. 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1912. No. ro. 5 
