M.-N. Kl. 
88 PAUL WINGE. 
JoHAN SCHARFFENBERG arbeidede med studiet af den norske psykiatris 
historie og skrev i 1896 en artikel: »Et norsk tilfælde af Satanisme fra 
1664«! og i 1899 en artikel »En norsk hex erklæret sindssyg i 1325«1. 
Ogsaa under diskussioner i »Det norske medicinske selskab« og under 
laegemedernes forhandlinger segte de norske psykiatere at sprede kundskab 
om psykiatriske og dermed sammenhængende spergsmaal. 
Haratp Horm og Pauz Wince sluttede sig i hovedsagen til KRarrr- 
EBING, LEEGAARD til MAGNAN, medens DEDICHEN, WIDERØE, EVENSEN og 
VoGT nærmest repræsenterede det Kraepelinske standpunkt. 
Til spørgsmaalet om paralysens ætiologi indtog de af de nævnte 
psykiatere, der udtalte sig herom, nærmest det Steenberg-Kjellbergske 
standpunkt, og Horw sluttede sig i 1895 helt ud til dette?, idet han ud- 
talte: Man spørger nu ikke længere en paralytiker eller tabetiker, om han 
har havt syfilis; men man spørger: hvorlænge er det, siden De havde 
syfilis? ? 
LINDBOE fortsatte sin kliniske undervisning i Gaustad asyl, hvor ogsaa 
EvENSEN som asylets reservelæge i 1879 holdt foredrag og demonstrationer. 
I 1892 holdt Paul WINGE og i 1893—94 LEEGAARD forelæsninger med 
demonstrationer over den kliniske psykiatris elementer og fra 1895 til 1908 
holdt Horm lignende kurser. 
ELT. 
I overgangstiden mellem det rode og 2ode aarhundrede banede natur- 
videnskaben nye veie og lagde meget land under sit herredemme. 
Skjent elektricitetslaerens enorme udvikling i forbindelse med opdagel- 
sen af Róntgenstraalerne og radium ikke rokkede læren om energiens kon- 
stants, modificeredes ikke destomindre naturopfattelsen i væsentlige henseender, 
og biologiens udvikling var naturligvis paa det noieste knyttet til de øvrige 
naturvidenskabers fremskridt og den biologiske tankegang bunden til tidens 
almindelige naturopfattelse. 
Evolutionsleren, hvis grundsætninger nu kan ansees ligesaa sikkert 
beviste som det Copernikanske system, hævder ikke længer dogmet om det 
vedvarende og ubegrænsede fremskridt. Baade universets, jordens og 
»Hospitalstidende" 1896 og 1899. 
2 I en forelæsning „Paralysis generalis — ætiologi og symptomer" i 1893 (Den norske 
lægeforenings tidsskrift 1893 s. 169) indtog han endnu ikke et saa afgjort standpunkt. 
3 ,Den specielle psykiatri" s. 190; udhævelserne af Holm. 
