I9I2. No. 10. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. 9 
Qı 
afskaaret adgangen til at tale om polymorf degeneration og antage, at blasto- 
phthori eller embryonal skade, som hos ascendenten har fremkaldt én, hos 
descendenten kan for aarsage en anden lidelse. Der bestaar antagelig et nært 
slægtskab mellem imbecillitet og alkoholisme, og tillige mellem den sidstnævnte 
sygdom og epilepsi. Det synes da (hvorledes man end stiller sig til spørgs- 
maalet om arv) ikke urimeligt at antage, at ascendentens alkoholisme hos en de- 
scendent kan fremkalde alkoholisme, hos en anden imbecillitet — eventuelt 
med kriminelle tilbeieligheder, og hos en tredje epilepsi. Hvilken af disse 
sygdomme skal komme til udbrud hos det betræffende individ, vil vel til- 
dels afhange af exogen paavirkning. Lever patienten under alkoholfrie 
forhold, bliver han ikke saa let alkoholist; og lever den imbecille under 
gode moralske, sociale og ekonomiske vilkaar, vil hans imbecillitet ikke saa 
let give sig kriminelle udslag. 
Ved studiet af sporgsmaalet om den psykopathiske arv maa man gan- 
ske vist holde skarpt ud fra hverandre de forskjellige sygdomme; men man 
maa derfor ikke tabe af syne, at man under studiet af den psykopathiske 
degenerations aarsagsforhold maa tage hensyn til alle de degenerative til- 
stande. 
Men hvorledes man end stiller sig til spargsmaalet om forholdet mellem 
arv og degeneration, vil man vistnok maatte erkjende, at degenerations- 
laren atter maa undergives en gjennemgribende revision. Det er vel mu- 
ligt, at fremtiden vil lere os, at exogene forhold spiller en langt sterre 
rolle som aarsag til sindssygdom, end vi for tiden har ret til at antage. 
Kjendskabet til den indre sekretion har allerede lært os at kjende den 
myxodematese sindssygdom; og bakteriologien og serologien kan maaske 
ogsaa paa dette omraade bringe nye epokegjorende fremskridt. Vi kan 
allerede ane begyndelsen!. Maaske kan vi ogsaa engang lære at kjende 
sygdomsveekkere af hidtil ukjendt eller ialtfald hidtil uforstaaet art. Underso- 
gelser af stofvexelen og specielt af blodet og lymfen kan i det hele ventes 
at ville skaffe meget nyt lys?; men sammenhængen mellem sindssygeondet 
og de ovrige sociale brest, degenerationslerens grundidé, vil neppe blive 
brudt. 
Vi vil her indskyde følgende bemærkninger. 
Under visse udviklingsanomalier samt under talrige primære hjerne- 
sygdomme og almensygdomme, ved hvilke hjernens funktion lider, fore- 
1 Se Epvarp VESTBERG: Studier öfver läran om den förvandlande ärftligheten m. v. 
»Hygiea" B. 7o. D. ı (1908) s. 119 f. 
2 Se Hatvar LunpvarL: Ueber Blutveränderungen bei Dementia præcox nebst einem 
Versuche einer Art spec. Terapie. „Tidsskrift for nordisk retsmedicin og psykiatri". 
Belo Ss. 2970 
