II4 PAUL WINGE. 
M.-N. KI. 
deemringstilstande af hysterisk eller epileptisk natur eller deliriose 
anfald af manisk-melankolsk sindssygdom). 
7. Insania alcoholica (Andre forgiftninger uten alkoholisme bor op- 
fores under 12 af hensyn til alkoholstatistiken). 
Insania epileptica. 
Dementia senilis. Omfatter presbyofreni, senilt forfelgelsesvanvid 
og forvirring, arteriosklerotisk slovsind. — Sindssygdom efter apoplexia 
uten demens opføres under vitia cerebri. 
io. Syfilogene sindssygdomme (Insania luogenea). Omfatter para- 
lysis generalis, hjernelues, gummata, syfilitisk encefalit, tabisk sinds- 
sygdom. 
11. Sindssygdom ved grovere hjernelidelser (Vitia org. cerebri). 
Omfatter svulster, emollitioner, encefaliter o. l., som ikke gaar ind under 
9 Og IO. 
12. Andre sindssygdomme (Insaniz aliae vel generis incerti). Om- 
fatter sindssygdomme, som ikke er opførte paa listen (ved Morb. 
Basedowi chorea m. m.), eller hvis specielle diagnose er tvilsom. De 
første ber opføres i en note, de sidste forudsættes overførte til den 
rette rubrik, naar tvilen er hævet. 
13. Ikke sindssyge (Non insani). 
Sindssyge observationspatienter overferes til vedkommende rubrik. 
Angaaende begrundelse af dette forslag henvises til EvENsENs foredrag 
»Om sygdombegrepet i psykiatrien og sindssygdomdiagnoserne« i den nor- 
ske psykiatriske forenings mede i Kristiania den 18de August ıgır!, hvor 
forslaget diskuteredes og i det væsentligste vandt tilslutning. 
Vi finder ikke her leilighed til at gaa ind paa en nærmere kritik af 
dette schema og vil derfor indskrænke os til den bemærkning, at det efter 
vor opfatning ikke paa tilfredsstillende maade har begrænset imbecillitet, 
paranoia og dementia precox. Sproget bor ogsaa forbedres. 
IV: 
Det staar tilbage at omhandle retspsykiatriens og sindssygerettens stil- 
ling til den klinisk-psykiatriske diagnose og klassifikation. 
To grundforskjellige sindssygeretslige systemer, det biologiske og det 
metafysiske, har i omtrent hundrede aar kjaempet om magten. Den prin- 
cipielle forskjel mellem disse er i det væsentlige følgende: 
Det biologiske system kræver, at loven selv skal afgjøre spørgsmaalet 
om, hvilke voxne mennesker skal stilles i barnets retsstilling, samt at den 
1 Se Norsk Mag. f. Lægev. R. V. B. ro (1g12) s. 961. 
