1912. No. ro. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. IIS 
sindssyge skal staa i denne retsstilling. Systemet forlanger altsaa, at loven 
skal forbyde at straffe sindssyge (ligesom den forbyder at straffe børn un- 
der en vis alder) samt erklære den sindssyge ipso iure umyndig ligesom 
barnet og følgelig kun anse ham som ansvarlig for forpligtelser i samme 
udstrækning som andre umyndige: Systemet kræver videre, at loven skal 
nægte den sindssyge ligesom barnet at indgaa ægteskab eller oprette te- 
stament eller bestyre embede eller ombud. Til gjengjæld kræves, at en- 
hver sindssyg ligesom barnet til enhver tid skal staa under tutel. 
Afgjørelsen af spørgsmaalet om, hvorvidt et menneske er sindssygt, 
tilligger efter det biologiske system den psykiatriske sagkyndighed. Det 
biologiske system forlanger ikke, at dommeren skal følge den sagkyndiges 
mening — denne er nemlig kun domstolens lærer — og dommeren kan 
derfor, dersom han ikke føler sig overbevist af den sagkyndige, tilkalde 
en eller flere nye; det forlanges kun, at spørgsmaalet om foreliggende 
sindssygdom — naar det først er reist — skal være løst, før domfældelse 
finder sted, og nægter dommeren ret til at sige: Vistnok anser jeg det 
bevist, at sagsøgte er sindssyg, men jeg dømmer ham alligevel til ansvar. 
Udtaler dommeren noget saadant, da handler han mod loven, saalænge 
denne følger det biologiske system. 
Efter det biologiske system er den psykiatriske sagkyndige forpligtet 
til at svare ja eller nei paa spørgsmaalet om foreliggende sindssygdom, 
og har han ikke kunnet tilegne sig en fast overbevisning om, at sagsøgte 
hder af sindssygdom, har han at svare nei; thi sygdommen er den und- 
tagelsestilstand, hvis tilstedeværelse skal bevises. Drister den sagkyndige 
sig ikke til enten at svare ja eller nei, maa han erklære sig ude af stand 
til at løse sin opgave. Føres der i sagen flere sagkyndige, og der mellem 
disse er dissents angaaende spørgsmaalet om, hvorvidt sagsøgte er sinds- 
syg, er de sagkyndiges svar at anse som benægtende. 
Det metafysiske system lader ikke loven fastsætte den sindssyges rets- 
stilling, men overlader til dommeren i det foreliggende tilfælde at afgjere 
spørgsmaalet om, hvorvidt den sagsøgte er i besiddelse af de psykiske 
egenskaber, der findes fornødne, for at han skal kunne ansees som straffe- 
retslig ansvarlig for den omspurgte handling. 
Dommeren kan ogsaa efter dette system lade sig veilede af psykiatrisk 
sagkyndige, men det staar ham frit for at afsige fældende dom, selv om 
den sagkyndige anser sagsøgte som sindssyg og dommeren er overtydet 
om denne menings rigtighed. Dommeren kan altsaa efter dette system i 
medhold af loven sige: Jeg anser det som bevist, at sagsøgte er sinds- 
syg, men jeg dømmer ham alligevel til ansvar. 
