IQI2. No. 10. DEN PSYKIATRISKE SYSTEMATIKS UDVIKLING. ir 
den heromhandlede sondring. Ikke destomindre faar efter dette system 
den klinisk psykiatriske klassifikation og diagnose større retspsykiatrisk 
betydenhed end efter det biologiske. Det metafysiske system aabner nem- 
lig, i modsætning til det biologiske, adgang til at anse en sindssyg som 
ansvarlig i ét forhold, men uansvarlig i et andet. Han kan f. ex. være 
fuldmyndig, men strafferetslig uansvarlig. Ja han kan være ansvarlig 
for én slags lovovertrædelser, men uansvarlig for en anden slags. Der 
er fra systemets side endog intet til hinder for, at en sindssyg kan være 
ansvarlig i alle forhold, og altsaa staa i samme retsstilling som enhver an- 
den fri voxen person. 
Det er som bemærket efter det metafysiske system ikke sindssygdom, 
men visse sindssygdomssymptomer, som har den retslige interesse. Det er 
efter dette system ikke loven, men en dommerpraxis, som regulerer de 
sindssyges retsstilling, og denne praxis udformes paa en meget afvigende 
maade til de .forskjellige tider og i de forskjellige stater, der har antaget 
dette system. Under denne udformning faar divergerende opfatninger af 
spørgsmaalet om den rette kliniske klassifikation og diagnose megen vegt, 
og som følge deraf kommer spørgsmaalet om den rette kliniske special- 
diagnose til at spille en betydelig rolle. 
Vi skal i andre dele af dette arbeide redegjøre for, hvorledes de to 
sindssygeretslige systemer er opkomne, hvorledes de har udviklet sig og 
kjæmpet med hinanden, og hvorledes man har søgt at slutte kompromisser 
mellem dem. Endelig skal vi søge udførlig at eftervise, hvorledes vore 
love har udformet og gjennemført sit sindssygeretslige system. 
Her skal det kun bemaerkes, at Norges love har antaget det 
biologiske system. 
