1912. No. 10. OM DET SINDSSYGERETSLIGE TUTEL. 119 
Det er da dette kapitels opgave at give en almindelig historisk over- 
sigt over det sindssygeretslige tutels udvikling i Norge samt en kort rede- 
gjerelse for den gjældende norske tutelrets ledende principer; men for vi 
gaar over til dette emne, vil vi give en begrundet forklaring af den brug, 
vi gjør af de i dette og det følgende kapitel forekommende tekniske ord 
og udtryk. 
Det latinske verbum /ueor betyder »ser paa, agter paa, forsvarer, 
beskytter«. Hertil hører adjektivet /ufus og substantivet /ufor, forsvarer, 
beskytter. I retssproget betegner /uw/or den person, som i kraft af slægts- 
eller familjeskab, beskikkelse eller embedsstilling er forpligtet til at be- 
skytte en umyndig", det er at drage omsorg for hans person eller gods 
eller baade for hans person og gods. 
Vi benytter ordet /ufor i den her angivne betydning. 
Ordet /utela betyder »forsvar, beskyttelse, varetægt« og i retssproget 
»tutors funktion«. Vi benytter det i den sidstnævnte betydning. 
Det latinske retssprog distingverede mellem et #wtela legitima (det er et 
tutel, som henter sin berettigelse fra den omstændighed, at der bestaar et 
vist slægts- eller familjeskab mellem tutor og hans myndling) og et /ufela 
dativa (det er et tutel, hvis retsgrund er en statsmyndigheds beskikkelse), 
og vi benytter disse udtryk i deres latinske betydning. 
Vi skjelner mellem »familje« og »slagt«. 
Familjen? er ingen biologisk kategori, men en social institution, der 
knytter sine medlemmer sammen med visse juridiske baand. Den staar 
og falder med disse, og familjeskabets nærhed maa derfor fastsættes i hen- 
hold til de regler, som den betræffende lovgivning herom anordner. Efter 
norsk ret er forholdet mellem ægtefæller det nærmeste familjeskab. 
‘1 Verbet mynde, som betyder: „at have magt over", forekommer i gammeldanske love og 
antages indkommet fra tysk og at være afledet af gammelhoitysk mund (sunt), som be- 
tyder , forsvar, beskyttelse" (MorBEcH, KALKAR). Ordet er identisk med det g.norske 
mund, som betyder ,haand", og er sandsynligvis stammebeslægtet med det latinske savzs, 
haand.  Adjektivet myndug (myndig), der betyder ,havende magt eller myndighed", er 
første gang brugt 1417 (MoraEcH). Efter det danske sprogs indførelse som officielt 
lovsprog i Norge (1604) erstatter ordet umvndig-det norske #magti (jfr. 11690, umyndighed), 
af %- og mega, have magt til (retsligt at handle). EBBE HERTZBERG udtaler i artikelen 
umagt i sit glossar, at dette ord tilsvarer en fællesbetegnelse for 1) umyndige 2) den 
af andre ernærede fattige, idet den sidste som saadan ikke kunde raade sig selv. 
Det danske fattig hører sammen med adjektivet faa og verbet fattes. Jfr. norsk 
Jaatøk (g.norsk /atekr) af far og taka, altsaa „den, som tager lidet eller har lidet at 
tage af". Faa- er af samme rod som det latinske pau- i pauper, hvis anden stavelse er 
per, der er stammen i pario, aflægger regnskab. Faatøk er altsaa — pauper. Til 
spergsmaalet om den tekniske betydning af det moderne ord „fattig“ kommer vi i en 
felgende del af dette arbeide narmere tilbage. 
Lo 
Af det latinske familia, opr. husstand (baade herskab og tjenere), jfr. famulus, tjener. 
Hører antagelig sammen med gammelindisk dhaman, bosted, og græsk muds, hob. 
