120 
PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
Slægten! er ingen institution, men en samling individer, der nedstam- 
mer fra de samme stamforældre; med andre ord, slægten er en biologisk 
gruppe. Ganske vist tilhører i almindelighed de fleste familjemedlemmer 
samme slægt; men dette er kun et faktisk forhold, og det er ikke efter 
familjesystemet nødvendigt, at de personer, som tilhører samme familje, og- 
saa er i slægt med hverandre. 
Omtrent samme betydning som slægt har æt”, Vi benytter dette 
ord i samme betydning som det latinske gens, altsaa videreomfattende end 
slægt. 
Det danske substantiv værge (mascul.) betyder »den, som vaerger«®, 
det er »den, som er en andens forsvarer eller beskytter«. I det ældre rets- 
sprog benyttes ordet værge som betegnelse for den person, der i kraft af 
slægts- eller familjeskab er forpligtet til at beskytte en umyndigs person 
og gods. Ordet værge bruges altsaa enstydigt med det latinske #tor i 
dette ords ældre betydning. 
Ordet værgemaal betyder i ældre dansk »vaergens funktion« og er 
følgelig enstydigt med det latinske Zutela. 
Efter indførelsen i norsk ret af det dative tutel skjelnede det danske rets- 
sprog mellem »fød« (legitim) og »sat« (dativ) værge; men for begge funk- 
tioner benyttedes ordet »værgemaal« som fællesbetegnelse. Denne sprog- 
brug blev antagen af Norske lov. 
»Sat værge« betegnes hyppig og meget bedre ved ordet »formynder«, 
og dennes funktion kaldes »formynderskab«. 
Loven af 28de November 1898 om umyndiggjørelse har imidlertid 
bragt forvirring i det tekniske sprog, idet loven benytter ordet »værgemaal« 
i betydningen »formynderskab« og benævner formynderen »varrge«. 
Vi benytter ordene værge og værgemaal i betydningen tutor og tutel. 
Naar vi skjelner mellem legitimt og dativt tutel, benytter vi enten disse 
udtryk, eller vi gjengiver dem paa dansk henholdsvis med legitimt 
vergemaal*°®&5, (eller familjeværgemaal) og beskikket (sat) værgemaal 
(eller formynderskab). Ordet formynder benyttes følgelig kun om den be- 
skikkede værge. 
1 Laant fra middelnedertysk slechte, herkomst, slægt; jfr. tysk Geschlecht. Antagelig af 
germansk s/ahan, slaa ind paa en viss retning. 
~ „Oprindelse, stamme", Jfr. norsk «tt, stamme, slægt, art, slags, spor eller mærke efter 
noget, kant, side; samme ord som gotisk azhts, eiendom. Grundbetydning: det, som 
hører en til, jfr. tysk angehårig. 
3 Norsk verja, gotisk warjan. Antagelig indoevropæisk rod ver. Grundbetydningen er 
„lukke“, dernæst ,forsvare", „beskytte“. 
4 ,Fedt værge" passer ikke mere, da ægtefælle i første linje er legitim tutor. 
Kun de slegtninger, der staar i nært familjeskab til myndlingen, udøver legitim 
e 
tutelmyndighed, 
