134 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
trykkelig nævnte de vanvittige blandt dem, med hvem overformynderne 
skulde have opsigt, kom ikke destomindre til at øve stor indflydelse paa 
samtlige sindssyges retsstilling ogsaa med hensyn til tutelet. 
Allerede strax efter enevoldsmagtens indførelse begyndte åen nye 
regjering arbeidet med at tilveiebringe saavidt muligt ensartede love for 
Danmark og Norge; og der blev til forberedelse af dette arbeide i begge 
lande nedsat flere kommissioner. 
En af disse, den norske kommission af 1682 (der havde i opdrag at 
udarbeide udkast til en ny norsk lovbog), bragte i forslag at opløse CHRISTIAN 
IV's lovs bog III $ 8 i to paragrafer, idet man i den første af disse optog 
de bestemmelser, som vedkommer tutelet, og i den anden indsatte den 
strafferetslige del, samtidig som begge den gamle paragrafs dele optoges 
i en forkortet form. Os vedkommer i denne forbindelse kun tutelpara- 
grafen, som foresloges i følgende form: 
»æmndis Nogen rajende eller affindig, ba maa Duent ber vil hannem binde, 
oc føre hannem til hans Frenders Huus eller til Tinge, oc tilbyde hans Freender 
hannem jaa fremt de hafve Middel dertil; Duis ide, ba bør Dfrigheden jette 
hannem i Forvaring” 1. 
Foruden delingen af den oprindelige paragraf og nogle redaktions- 
forandringer foreslog altsaa kommissionen to meget vigtige ændringer, 
nemlig for det første at opgive det ubetingede krav paa, at den paagrebne 
galne skulde føres til tinget, og derimod tillade at bringe ham direkte til 
frændernes hus samt for det andet at indføre det romerretslige princip om 
øvrighedens subsidiære tutle?. 
For begge disse forslag kunde anføres gode grunde. 
Regjeringen havde længe bekjæmpet bøndernes gamle ret til paa egen 
haand og naarsomhelst at sammenkalde ting; og denne kamp var ført med 
saadant held, at Curistran V's lov helt kunde afskaffe denne ret; men 
naar man skulde have en tingtavle med forholdsvis mange? faste ting, 
der regelmæssig skulde være tilstrækkelige, var selvfølgelig tingføringen 
af de galne en meget tungvindt og upraktisk foranstaltning. Paa den anden 
side vilde en opgiven af det ubetingede krav paa tingføring være at lade 
en ganske vigtig garanti falde, og den danske lov opretholdt ogsaa dette krav. 
1 N. PREBENSEN og Hj. SmitH's udgave af forarbeiderne til kong Christian den stes norske 
lov af 15de April 1687. Jfr. SECHER og StocHEL: Forarbeiderne til kong Christian den 
stes danske lov. 
I det tilsvarende sted i den danske lov (D. L. r—19— 7) er bestemmelsen om det 
subsidiere ovrighedstutel indsat af revisionskommissionen af 1675. Det er ikke nærmere 
opgivet, hvorfra denne har hentet sit monster; men det maa vel antages som i aldeles 
to 
overveiende grad sandsynligt, at den romerske ordning er forbilledet. 
3 Allerede tidligere havde man havt nogle faste ting om aaret. Jfr. Forarbeiderne til N. L. 
S. 644, 646 og 669. 
