160 PAUL WINGE. 
M.-N. KI. 
paa, at det har været lovgiverens mening at ophæve den af fattigvæsenet 
gjennem aarraekker udevede ret og pligt til at tage sig af fattige sindssyge og 
i fornødent fald rekvirere dem indlagte paa sindssygeasyl. Tvertimod hjem-’ 
lede den nye lovs § 43 fattigvæsenet adgang til at indlægge fattige i »syge- 
hus«; men udtales der udtrykkelig i de specielle motiver — »under ind- 
læggelse i sygehus gaar selvfølgelig ogsaa indlæggelse i sindssygeasyl«. 
Justitsdepartementet oversendte sagen til Kirkedepartementets udtalelse, 
og dette departement udtaler i skrivelse af r4de December 1900, at det 
antager, at fattigvæsenet efter lov af rode Mai s. a. vil have adgang til at 
rekvirere sindssyge indlagt i sindssygeasyl, hvilken antagelse departementet 
støtter paa nævnte lovs § 43 jfr. SS ro 2det led og 50 4de led; og Justits- 
departementet gav under 28de næstefter sin tilslutning til Kirkedeparte- 
mentets fortolkning, hvilket under samme datum meddeltes medicinaldirek- 
tøren. 
Den paaberaabte $ 43 staar i kapitel 5, der bærer overskriften: »Om 
Forsørgelsesmaaden« og er saalydende: 
§ 43. 
Direkte Understettelse. 
De Trængende forserges enten i Pleie- eller. Arberdshyeun 
hos private, ved Understettelse i Hjemmet eller ved Indlæg- 
gelse i Sygehus. 
Ved Valget af Understottelsesmaade skal Fattigstyrettage 
Hensyn til Trangens Art, dens Varighed og den Trængendes 
Evne til ved eget Arbeide helt eller delvis at kunne forserge 
sig selv. 
Barn, som ikke kan forserges sammen med sine Forældre, 
ber fortrinsvis seges optaget i Familie eller Barnehjem, hvor 
det kan faa forsvarlig Pleie .og god Opdragelse Den 
være Fattigstyret magtpaaliggende at medvirke til, at de, som 
i Barnealderen har havt Understettelse, kan gaa ind i er- 
hvervsgivende Virksomhed. 
Fattiges Bortsættelse maa ikke ske ved Licitation. 
Saaledes lyder det lovsted, i hvilket de to departementer finder hjemmel 
for fattigvæsenets tutel overfor sindssyge. 
Hele paragrafen taler kun om forsergelse (understettelse) og indeholder 
ikke et eneste ord om tutel. Det er jo ganske uimodsigeligt, at alle de i 
paragrafen omtalte alternativer er forsergelsesmaader; særlig er det klart 
